КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №757/11520/21 Головуючий у І інстанції - Бусик О.Л.
апеляційне провадження №22-ц/824/3026/2026 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 лютого 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 вересня 2025 року, постановлену за наслідками розгляду заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання виконавчого документа №757/11520/21 виданого 02 травня 2025 року на виконання постанови Верховного Суду, таким, що не підлягає виконанню
у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення відсотків та трьох процентів річних,-

установив:

У серпні 2025 року АТ «КБ «Приватбанк» звернулося до Печерського районного суду м. Києваіз заявою про визнання виконавчого документа №757/11520/21 виданого 02 травня 2025 року на виконання постанови Верховного Суду, таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування заяви зазначало, що у березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про стягнення з нього, АТ «КБ «Приватбанк», на користь позивача з 21 лютого 2019 року до 04березня 2020 року:
- за договором № SAMDN25000710312156 від 27 квітня 2010 року суму нарахованих відсотків - 833,67 доларів США, 3 % річних - 217,48 доларів США;
- за договором № SAMDN25000717787379 від 04 липня 2011року суму нарахованих відсотків -414,25 доларів США, 3 % річних -155,34 доларів США;
- за договором № SAMDNWFD0070040257400 від 20 грудня 2013 року суму нарахованих відсотків -2841,73 доларів США, 3 % річних -1065,65 доларів США;
- за договором № SAMDNWFD 0070045882300 від 26 грудня 2013 року суму нарахованих відсотків - 2414,02 доларів США,3 % річних -804,67 доларів США;
- за договором № SAMDN25000726778765 від 27 червня 2012 року суму нарахованих відсотків -3417,53 доларів США, 3 % річних -1025,26 доларів США;
- за договором № SAMDN25000710518366 від 17 травня 2010 року суму нарахованих відсотків -595,48 доларів США, 3 % річних -155,34 доларів США;
- за договором № SAMDN25000732906871 від 08 лютого 2013 року суму нарахованих відсотків -3511,23 доларів США, 3 % річних -585,21 доларів США;
- за договором № SAMDN27000726778768 від 27 червня 2012 року суму нарахованих відсотків -1390,42 доларів США, 3 % річних -439,08 доларів США;
- за договором № SAMDN25000733913097 від 19 березня 2013 року суму нарахованих відсотків -2504,12 доларів США, 3 % річних -779,50 доларів США;
- за договором № SAMDN25000710518366 від 17 травня 2010 року суму нарахованих відсотків -595,48 доларів США, 3 % річних -155,34 доларів США.
Постановою Верховного Суду від 27 березня 2024 року його, АТ «КБ «Приватбанк», касаційну скаргу задоволено частково.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до нього, АТ «КБ «Приватбанк», про стягнення процентів за депозитними договорами скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до нього, АТ «КБ «Приватбанк», про стягнення процентів за депозитними договорами відмовлено.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року в частині розподілу судових витрат змінено, зменшено розмір стягнутого з нього, АТ «КБ «Приватбанк», у дохід держави судового збору з 5375,97 грн. до 1182,71 грн.
26 травня 2025 року Печерським ВДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження №78172323 з примусового виконання виконавчого листа №757/11520/21, виданого 02 травня 2025 року Печерським районним судом м. Києва, про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 3% річних: за договором №SAMDN25000710312156 від 27 квітня 2010 року у розмірі 217,48 доларів США; за договором №SAMDN25000717787379 від 04 липня 2011 року у розмірі 155,34 доларів США; за договором №SAMDNWFD0070040257400 від 20 грудня 2013 року у розмірі 1065,65 доларів США; за договором №SAMDNWFD0070045882300 від 26 грудня 2013 року у розмірі804,67 доларів США; за договором №SAMDN25000726778765 від 27 червня 2012 року у розмірі 1025,26 доларів США; за договором №SAMDN25000710518366 від 17 травня 2010 року у розмірі 155,34 доларів США; за договором №SAMDN25000732906871 від 08 лютого 2013 року у розмірі 585,21 доларів США; за договором №SAMDN27000726778768 від 27 червня 2012 року у розмірі 439,08 доларів США; за договором № SAMDN25000733913097 у розмірі 779,50 доларів США; за договором №SAMDN25000710518366 від 17 травня 2010 року у розмірі155,34 доларів США без врахування податків та зборів.
12 червня 2025 року воно виконало рішення суду у справі №757/11520/21 у спосіб, встановлений виконавчим документом, а саме: перерахувало суму боргу у розмірі 4144,81 доларів США на банківський рахунок Печерського ВДВС у м. Києві, що підтверджується відомістю про вчинення вихідного SWIFT-переказу.
Як встановлено виконавчим документом, сума боргу сплачена ним з утриманням податків та зборів, (ПДФО - 18% (968,92 дол. США), військовий збір - 5% (269,14 дол. США) з розміру 3% річних - сплачено до бюджету у гривні за курсом НБУ на дату проведення платежу.
Також, за виконавчим провадженням №78172323 ним було перераховано на рахунок Печерського ВДВС у м. Києві Центрального МУ МЮ (м. Київ) виконавчий збір у розмірі 22332,16 грн. (538,28 доларів США за курсом НБУ станом на дату сплати) та 269 грн. - витрат виконавчого провадження.
Суми, які суд визначає до стягнення обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню податковим агентом при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із стягнутої судом суми внаслідок чого виплачена стягувачові на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів.
Враховуючи вищевикладене, воно, нього, АТ «КБ «Приватбанк», виконало рішення суду у повному обсязі, перерахувало на рахунок Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) суму боргу у розмірі 4144,81 доларів США - сума стягнення після утримання банком ПДФО 968,92 долари США (18%) та військового збору 269,14 долари США (5%), що разом складають суму визначену виконавчим листом по справі №757/11520/21 - 5382,87 долари США(USD).
13 червня 2025 року направлено заяву про закінчення ВП 78172323 на адресу Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ).
Незважаючи на фактичне виконання рішення суду, 19 червня 2025 року на виконання платіжної інструкції №66345 Печерського ВДВС ум. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) з його кореспондентського рахунку списано 51589,96 грн. У подальшому, Печерським ВДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ):відповідно до розпорядження №78172323 від 23 червня 2025 року було перераховано на користь ОСОБА_1 - 5382,87 долари США(USD): 4144,81 дол. США(USD) - кошти, які були самостійно перераховані ним, АТ КБ «ПриватБанк» на банківський рахунок Печерського ВДВС у м. Києві, 1238,06 дол. США (USD) - кошти, які були надмірно списані з коррахунку на підставі платіжної інструкції №66345.
Відповідно до розпорядження №78172323 від 01 липня 2025 року було перераховано:22332,16 грн. виконавчого збору, 200 грн. витрат виконавчого провадження.
11 липня 2025 року та 21 липня 2025 року на адресу стягувача направлено вимогу виконавця про повернення надмірно перерахованих коштів на депозитний рахунок Відділу ДВС.
Станом на день написання заяви будь якої відповіді від стягувача на адресу Відділу ДВС не надходило.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 вересня 2025 року у задоволенні зазначеної вище заяви відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановленою з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення питання.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що стягувач в межах виконавчого провадження №78172323 фактично отримала безпідставно перераховані державним виконавцем грошові кошти в розмірі 1238,06 долари США, у зв`язку з чим ОСОБА_1 безпідставно збагатилась за рахунок Банку на 1238,06 доларів США без достатніх правових підстав. 
ДВС підтверджує факт безпідставного перерахування державним виконавцем грошових коштів в розмірі 1238,06 долари США, через що 11.07.2025 та 21.07.2025 на адресу стягувача направлено вимогу виконавця про повернення надмірно перерахованих коштів на депозитний рахунок Відділу ДВС. 
Судом першої інстанції не надано оцінки на його посилання на норми податкового законодавства. 
Просило суд, скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 вересня 2025 року та постановити нове рішення, яким вимоги заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягають виконанню задовольнити.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення сторони, яка з`явилась в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін, виходячи з наступного.
Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року, залишеним без змін Постановою Київського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з АТ «КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 проценти за період з 21 лютого 2019 року до 04 березня 2020 року: -за договором №SAMDN25000710312156 від 27 квітня 2010 pоку суму нарахованих відсотків - 833,67 доларів США, 3% річних - 217,48 доларів США; -за договором №SAMDN25000717787379 від 04 липня 2011 pоку суму нарахованих відсотків - 414,25 доларів США, 3 % річних - 155,34 доларів США; -за договором №SAMDNWFD0070040257400 від 20 грудня 2013 pоку суму нарахованих відсотків - 2841,73 доларів США, 3% річних - 1065,65 доларів США; -за договором №SAMDNWFD 0070045882300 від 26 грудня 2013 pоку суму нарахованих відсотків - 2414,02 доларів США, 3% річних - 804,67 доларів США; -за договором №SAMDN25000726778765 від 27 червня 2012 pоку суму нарахованих відсотків - 3417,53 доларів США, 3% річних - 1025,26 доларів США; -за договором №SAMDN25000710518366 від 17 травня 2010 pоку суму нарахованих відсотків - 595,48 доларів США, 3% річних - 155,34 доларів США; -за договором №SAMDN25000732906871 від 08 лютого 2013 pоку суму нарахованих відсотків - 3511,23 доларів США, 3% річних - 585,21 доларів США; -за договором №SAMDN27000726778768 від 27 червня 2012 pоку суму нарахованих відсотків - 1390,42 доларів США, 3% річних - 439,08 доларів США; -за договором №SAMDN25000733913097 від 19 березня 2013pоку суму нарахованих відсотків - 2504,12 доларів США, 3% річних - 779,50 доларів США; -за договором №SAMDN25000710518366 від 17 травня 2010 pоку суму нарахованих відсотків - 595,48 доларів США, 3% річних - 155,34 доларів США без врахування податків та зборів.
Постановою Верховного Суду від 27 березня 2024 року касаційну скаргу АТ «КБ «Приватбанк» задоволено частково.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «КБ «Приватбанк» про стягнення процентів за депозитними договорами скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «КБ «Приватбанк» про стягнення процентів за депозитними договорами відмовлено.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року в частині розподілу судових витрат змінено, зменшено розмір стягнутого з АТ «КБ «Приватбанк» у дохід держави судового збору з 5375,97 грн. до 1182,71 грн.
26 травня 2025 року Печерським ВДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження №78172323 з примусового виконання виконавчого листа №757/11520/21, виданого 02.05.2025 Печерським районним судом м. Києва, про стягнення з Банку на користь ОСОБА_1 3% річних: за договором №SAMDN25000710312156 від 27 квітня 2010 року у розмірі 217,48 доларів США; за договором № SAMDN25000717787379 від 04 липня 2011 року у розмірі 155,34 доларів США; за договором №SAMDNWFD0070040257400 від 20 грудня 2013 року у розмірі 1065,65 доларів США; за договором №SAMDNWFD0070045882300 від 26 грудня 2013 року у розмірі 804,67 доларів США; за договором №SAMDN25000726778765 від 27 червня 2012 року у розмірі 1025,26 доларів США; за договором №SAMDN25000710518366 від 17 травня 2010 року у розмірі 155,34 доларів США; за договором №SAMDN25000732906871 від 08 лютого 2013 року у розмірі 585,21 доларів США; за договором №SAMDN27000726778768 від 27 червня 2012 року у розмірі 439,08 доларів США; за договором №SAMDN25000733913097 у розмірі 779,50 доларів США; за договором №SAMDN25000710518366 від 17 травня 2010 року у розмірі 155,34 доларів США без врахування податків та зборів.
12 червня 2025 року АТ «КБ «Приватбанк» виконало рішення суду у справі №757/11520/21 у спосіб, встановлений виконавчим документом, а саме, перерахувало суму боргу у розмірі 4144,81 доларів США на банківський рахунок Печерського ВДВС у м. Києві, що підтверджується відомістю про вчинення вихідного SWIFT-переказу.
Як встановлено виконавчим документом, сума боргу сплачена АТ «КБ «ПриватБанк» з утриманням податків та зборів, (ПДФО - 18% (968,92 дол. США), військовий збір - 5% (269,14 дол. США) з розміру 3% річних - сплачено до бюджету у гривні за курсом НБУ на дату проведення платежу.
Також, за виконавчим провадженням №78172323, АТ «КБ «ПриватБанк» було перераховано на рахунок Печерського Печерським ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) виконавчий збір у розмірі 22332,16 грн. (538,28 доларів США за курсом НБУ станом на дату сплати) та 269 грн. - витрат виконавчого провадження.
13 червня 2025 року направлено заяву про закінчення ВП 78172323 на адресу Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ).
У подальшому Печерським ВДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ): відповідно до розпорядження №78172323 від 23 червня 2025 року було перераховано на користь ОСОБА_1 - 5382,87 долари США(USD): 4144,81 дол. США(USD) - кошти, які були самостійно перераховані АТ «КБ «Приватбанк» на банківський рахунок Печерського ВДВС у м. Києві, 1238,06 дол. США(USD) - кошти, які були надмірно списані з коррахунку на підставі платіжної інструкції №66345.
Відповідно до розпорядження №78172323 від 01 липня 2025 року було перераховано: 22332,16 грн. виконавчого збору, 200 грн. витрат виконавчого провадження.
11 липня 2025 року та 21 липня 2025 року на адресу стягувача направлено вимогу виконавця про повернення надмірно перерахованих коштів на депозитний рахунок Відділу ДВС.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи у задоволенні заяви АТ «КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з того, що виконання заявником постанови Верховного Суду від 27 березня 2024 року здійснювалось у межах виконавчого провадження, а не у порядку добровільного виконання, а тому, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту прав заявника є оскарження дій державного виконавця, що передбачено розділом VII ЦПК України.
З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.
Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено обов`язковість судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Крім того, право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (справа «Белеш та інші проти Чеської Республіки»).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання виконувати рішення (справа «Горнсбі проти Греції»).
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини виконання рішення суду розглядається як важлива частина судового провадження (справа «Горнсбі проти Греції»).
Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені обставини, за яких виконавче провадження підлягає закінченню.
Однією із підстав закінчення виконавчого провадження є фактичне виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).
Іншою підставою закінчення виконавчого провадження є визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (п. 5 ч. 1 ст. 39 вказаного Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до частин1 та 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: процесуально-правові та матеріально-правові. Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання. До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.
У зазначеній категорії справ саме на суд на підставі наданих сторонами доказів покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 24 червня 2020 року у справі №520/1466/14-ц (провадження № 61-43447св18), від 09 вересня 2021 року у справі №824/67/20 (провадження № 61-10482ав21), від 09 червня 2022 року у справі №2-118/2001 (провадження № 61-1762ав22), та інших.
Сукупний аналіз змісту ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 432 ЦПК України свідчить про те, що добровільне виконання боржником зобов`язань за судовим рішенням поза межами процедури примусового виконання рішення органами виконавчої служби є підставою для застосування механізму, передбаченого ст. 432 ЦПК України, а фактичне виконання рішення на стадії примусового виконання (за наявності відкритого виконавчого провадження) позбавляє таке виконання ознак добровільності та є підставою для закінчення провадження згідно зі ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виконання АТ «КБ «Приватбанк» постанови Верховного Суду від 27 березня 2024 року здійснювалось у межах виконавчого провадження, а не у порядку добровільного виконання, а тому, відсутні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та виключає можливість застосування правил ст. 432 ЦПК України.
Крім того, у матеріалах справи відсутні докази помилкової видачі виконавчого листа або того, що обов`язок боржника на момент його видачі був відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.
Отже, відмовляючи АТ «КБ «Приватбанк» у задоволенні заяви, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа такими, що не підлягають виконанню.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються і не дають суду підстав для зміни або скасування рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.
Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст ухвали складено 09 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба