ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №334/5678/25 Головуючий в 1 інст.Баруліна Т.Є.
Провадження №33/807/995/25   Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.5 ст.126 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2025 року  місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Железняк Л.В., потерпілої ОСОБА_2 , розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього - адвоката Железняк Л.В. на постанову Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 07 серпня 2025 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП щодо 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , закрито, у зв`язку з малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням. 

Згідно з постановою суду, 06 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №682911 згідно з яким, 06 липня 2025 року о 10 год. 50 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою:  АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини свого сина ОСОБА_2 , а саме кричав, принижував, ображав грубою нецензурною лайкою, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю та порушив п.п.4, п.2 ст.3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Железняк Л.В. просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 

 
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що докази, що містяться в матеріалах справи, не доводять вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.
Зауважує, що зазначені докази не були перевірені судом в засіданні суду, також в засіданні суду не був допитаний під присягою свідок ОСОБА_3 , про якого ОСОБА_1 повідомляв у своїх поясненнях від 07 серпня 2025 року, а також працівники поліції.
Сторона захисту посилається на відсутність доказів конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 саме 06 липня 2025 року.
Вказує, що свідки вказаної події відсутні, малолітні діти ОСОБА_2 , які були вдома, не чули жодної сварки чи шуму, поліцією будь-яких ознак сварки виявлено не було, сам ОСОБА_1 заперечував конфлікт, як такий, а розповідав тільки про триваючий конфлікт з приводу права на проживання в будинку.
Зазначає, що ОСОБА_2 в своїх письмових поясненнях підтвердила, що причиною триваючого конфлікту стало право на житло та бажання виселити ОСОБА_1 з житла. Саме ОСОБА_2 провокує та вигадує конфлікти з ОСОБА_1 ..
Сторона захисту звертає увагу на те, що ОСОБА_1 працює водієм, ніколи не притягався до відповідальності, ніколи не знаходився в стані алкогольного сп`яніння. 
Посилається на те, що суд не надав належної оцінки первісним поясненням ОСОБА_1 від 06 липня 2025 року та його письмовим поясненням від 07 серпня 2025 року.

В судове засідання, призначене на 28 листопада 2025 року ОСОБА_1 не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином.
Захисник - адвокат Железняк Л.В. не заперечувала проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , додатково зазначила, що ОСОБА_1 обізнаний про день, час і місце судового засідання, позицію захисту з останнім узгоджено. 
З урахуванням викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справи без участі ОСОБА_1 за присутності його захисника - адвоката Железняк Л.В., що узгоджується з положеннями ст.294 КУпАП.

Заслухавши захисника - адвоката Железняк Л.В., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, потерпілу ОСОБА_2 , яка заперечувала проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, фактично підтвердила свої пояснення, що містяться в матеріалах справи, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Зі змісту ст.283 КУпАП убачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі, оскільки не з`ясував повно і всебічно всіх обставин справи та не перевірив належним чином наявні в справі докази.
Так, щодо  ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №682911 від 06 липня 2025 року, згідно з яким, 06 липня 2025 року о 10:50 годині, ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини свого сина ОСОБА_2 , а саме: кричав, принижував, ображав грубою нецензурною лайкою, чим завдав шкоду її психічному здоров`ю та порушив п.п.4 п.2 ч.3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
До вказаного протоколу додано: 
рапорт ст.інспектора СПДН ВП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції Містюка Є. від 06 липня 2025 року, відповідно до якого о 10:48 годині 06 липня 2025 року було отримано виклик з приводу домашнього насильства за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що буянить свекор, виганяє з будинку, у заявниці малі діти, зброї немає, зловживає спиртними напоями, 05 липня 2025 оку порізав паркан болгаркою. Прибувши на місце події було підтверджено факт вчинення домашнього насильства психологічного характеру (крики, образи грубою нецензурною лайкою, приниження людської гідності) вчиненого громадянином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно дружини свого сина, громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На місці події було опитано учасників події, відібрано заяву, складено ФОР (рівень низький). Відносно кривдника ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП (ВАД 682911), внесено ТЗПсК ААА 476800, із забороною у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, терміном на п`ять діб. Малолітні діти заявниці були відсутні під час події, очевидцями не стали, будь-яких протиправних дій відносно них вчинено не було (опитані в усній формі). З учасниками події було проведено профілактично-розяснювальні бесіди та ознайомлено з нормами чинного законодавства України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству. Фізична сила та спеціальні засоби не застосовувалися. Подію зафіксовано на боді-кам 7202, 3669;
протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06 липня 2025 року; опитування особи ОСОБА_4 від 06 липня 2025 року, згідно з яким остання повідомила що 06 липня 2025 року о 10:50 год. У дворі помешкання за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме кричав, принижував людську гідність, ображав грубою нецензурною лайкою, виганяв з помешкання. Фізична сила не застосовувалась, тілесних ушкоджень не завдано, від СМЕ відмовляється;
опитування особи - ОСОБА_2 від 06 липня 2025 року, яке за змістом в цілому є ідентичними вищевказаній заяві; 
опитування особи - ОСОБА_1 від 06 липня 2025 року, згідно з яким останній заперечував факт вчинення ним домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_2 , вказав, що 06 липня 2025 року з невісткою він не контактував, ніяких сварок між ними не було. Зазначив, що невістка намагається вигнати його з будинку, який він подарував сину та їй, забороняє йому користуватися побутовими приборами, провокує конфлікти;
форма оцінки ризиків домашнього насильства; 
терміновий заборонний припис стосовно кривдника.
Як зазначено в постанові суду, при розгляді справи судом першої інстанції 07 серпня 2025 року до початку судового засідання ОСОБА_1 подав письмові пояснення у справі, в яких зазначив, що дружина його сина постійно провокує скандали, вчиняє сварки з метою виселити його з будинку, де вони проживають разом, вказаний будинок раніше належав саме ОСОБА_1 , однак згодом останній подарував його своєму синові. Наразі ОСОБА_2 разом зі своїм чоловіком покинули будинок.
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав подані ним письмові пояснення щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення. Також, зазначив, що він є пенсіонером та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (категорія 2), про що надав відповідні докази.

Перевіряючи доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто за умисне вчинення буд-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно з п.14 ст.1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Настання таких наслідків в цій справі об`єктивно нічим не підтверджуються. 
Пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кардинально відрізняються одне від одного. 
В свою чергу, свідки події відсутні, що убачається і з вищевказаного рапорту працівника поліції, та не заперечується сторонами, зокрема і самою потерпілою. 
В свою чергу відеозапис з бодікамер, про який ідеться в рапорті працівника поліції, до протоколу теж не долучений. 
З наданих сторонами доказів убачається наявність триваючою конфліктної ситуації між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , але ці докази не підтверджують поза розумним сумнівом вчинення останнім домашнього насильства у розумінні ст.173-2 КУпАП у день та при обставинах, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення. 
З огляду на викладене, протокол та інші адміністративні матеріали, що містяться в матеріалах справи, не можуть слугувати достатніми доказами для доведення винуватості ОСОБА_1 у інкримінованому йому правопорушенні.
В свою чергу, суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи не спростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості. При цьому, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).
Тягар доведення в діях особи складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган.
На думку апеляційного суду, зібрані в справі докази не відповідають критерію «поза розумним сумнівом».
Проте, суд першої інстанції повно і всебічно не з`ясував всіх обставин справи та не перевірив їх доказами, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вищевказаному правопорушенні є передчасними та такими, що суперечать фактичним обставинам справи.
З урахуванням викладеного, оскаржувана постанова суду не може бути визнана законною та обґрунтованою, тому підлягає безумовному скасуванню із закриттям провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника-адвоката Железняк Л.В. задовольнити. 
Постанову Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 07 серпня 2025 року стосовно  ОСОБА_1  за ч.1 ст.173-2 КУпАП, скасувати.
Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-20 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу та події правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду      С.В. Дадашева

Дата документу  Справа № 334/5678/25