Справа № 348/2335/25 
Провадження № 22-ц/4808/1798/25 
Головуючий у 1 інстанції Бурдун Т. А. 
Суддя-доповідач Девляшевський В.А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (суддя-доповідач) Девляшевського В.А.,
суддів:    Луганської В.М., Мальцевої Є.Є.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Надвірнянського районного суду в складі судді Бурдун Т.А., ухвалене 11 листопада 2025 року в м. Надвірній Івано-Франківської області, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 18 січня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №26332-01/2024, який підписано електронним підписом, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора на номер мобільного телефону. Підписанням кредитного договору ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Аванс Кредит». Всупереч умов кредитного договору відповідачка не виконала свого зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості.
24 травня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №24052024, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» набув права вимоги до відповідачки за вищевказаним кредитним договором, про що вказано у відповідному Реєстрі боржників. Після відступлення ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги ОСОБА_1 не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості.
За наведених обставин позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 20 000,00 грн, з яких 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 15 000,00 грн – за відсотками.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 11 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 26332-01/2024 від 18.01.2024 в розмірі 18 800,00 грн з яких: 5 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13 800,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2 846 грн 32 коп.

Не погодившись з рішенням, вважаючи його ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального прав, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
Зазначає, що зміст договору про надання фінансового кредиту № 26332-01/2024 від 18.01.2024 року, а саме пункт 1.4.1, яким встановлено процентну ставку у розмірі 2,50 % на день, не відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування». Зазначений договір укладено 18.01.2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». У зв`язку з цим до правовідносин сторін підлягають застосуванню оновлені норми законодавства. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору споживчого кредиту щодо встановлення процентної ставки у розмірі 2,50 % на день є такими, що суперечать вимогам закону, а відтак є нікчемними.
Посилається на те, що частина п`ята ст. 8 зазначеного Закону встановлює, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. Таким чином, нарахування процентів у розмірі 15 000 грн за 120 днів користування кредитом скаржник вважає безпідставним. Розрахунок підлягає коригуванню відповідно до допустимого рівня — 1 % на день, що становить 50 грн на день. Відтак за 120 днів сума відсотків складає 6 000 грн.
Тому просив рішення суду в частині визначення стягнутої заборгованості та судових витрат скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ « ФК «ЄАПБ» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 26332-01/2024 від 18.01.2024 року в розмірі 11000,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 908,40 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ « ФК «ЄАПБ» посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги вважає надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. 
Зазначає, що положення частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки вводяться в дію поетапно. Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
На думку позивача, оскільки договір про надання кредиту укладено 18.01.2024, а тому обмеження щодо відсоткової ставки не застосовуються.

Відповідно до частини першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи та ціну позову, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції вважав, встановленим, що заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання фінансового кредиту № 26332-01/2024 від 18.01.2024 по тілу кредиту становить 5000,00 грн, які підлягають стягненню. Що стосується стягнення відсотків, суд послався на пункт 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», яким передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Відтак, суд погодився із умовами кредитного договору щодо нарахування відповідачу за період з 18.01.2024 року по 22.04.2024 року відсотків за користування кредитом виходячи з процентної ставки - 2,5 % на день, що з урахуванням суми кредиту становить 12 000,00 грн (125 грн в день Х 96 днів). Однак, починаючи з 23.04.2024 року нарахування відсотків не могло бути більшим за 1,5 %, а тому за період з 23.04.2024 по 16.05.2024 відсотки підлягають перерахунку в сторону зменшення та повинні становити 1800,00 грн. Отже, з відповідача, на думку суду, підлягали стягненню в користь позивача відсотки в загальному розмірі 13800,00 грн.
З вказаними висновками колегія погоджується не повністю.

Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що 18.01.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 26332-01/2024, за умовами якого відповідачу надано кредит в національній валюті у розмірі 5 000,00 грн строком на 120 днів до 16.05.2024 року, з денною процентною ставкою 2,50%. Договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором W8535 у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», також відповідач ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача (а.с.5-10).
Кредит у розмірі 5000,00 грн надано відповідачці шляхом перерахування цієї суми 18.01.2024 13:45:17 маска картки НОМЕР_1 , що підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих. №3466_250708111948 від 08.07.2025 номер транзакції - 333002542 в системі платежів iPay.ua (а.с.11).
Ураховуючи викладені обставини, договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. 
ТОВ «Аванс Кредит» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн, що підтверджується матеріалами справи.
Вказані обставини скаржником не заперечуються.
24.05.2024 між ТОВ «ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «Аванс Кредит» (клієнт) укладено Договір факторингу №24052024, за яким клієнт передав фактору права вимоги до боржників. Фактор набув статусу кредитора щодо відповідних заборгованостей. Передачу прав підтверджує підписаний і скріплений печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржника, що є невід`ємною частиною договору, в тому числі за кредитним договором №26332-01/2024.
Згідно розрахунку заборгованості станом на 24 травня 2025 року основний борг становить – 5 000,00 грн, нараховані проценти – 15000 грн, а всього 20 000,00 грн.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач набув право вимоги за кредитним договором №26332-01/2024 від 18.01.2024 згідно договору факторингу № 24052024 від 24.05.2024, укладеного між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ». 
Аналіз аргументів апеляційної скарги свідчить про те, що оскаржуючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, представник ОСОБА_1 посилається на те, що умови договору про надання фінансового кредиту № 26332-01/2024 від 18.01.2024 року щодо встановлення процентної ставки в розмірі 2,50 % на день суперечать вимогам Закону України «Про споживче кредитування», який підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Відтак, на думку скаржника, з урахуванням обмеження максимальної денної процентної ставки на рівні 1 % розрахунок заборгованості має здійснюватися, виходячи саме з цієї ставки.
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо розрахунку відсотків за користування кредитом, з огляду на наступне.
За умовами кредитного договору, встановлено, що процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується в межах строку кредитування.
Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023 року.
Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Перехідні положення законопроекту застосовуються у разі, якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Це узгоджуються із абзацом 2 частини 1 статті 39 Закону України «Про правотворчу діяльність» (нормативно-правовими актами, що застосовувалися до набрання чинності прийнятим (виданим) нормативно-правовим актом, встановлювався інший порядок регулювання відповідних суспільних відносин).
Договір про надання фінансового кредиту №26332-01/2024 був укладений 18 січня 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому дія пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір.
Відтак, суд першої інстанції помилкового застосував до даних правовідносин вказану норму. 
Згідно з ч. 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
У частинах першій та другій статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Таким чином, п. 1.4.1 договору про надання фінансового кредиту №26332-01/2024 від 18 січня 2024 року, укладеного між сторонами щодо встановлення денної процентної ставки у розмірі – 2,50 % з врахуванням положень ч. 5 ст.12, ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемним.
Отже, заборгованість відповідача по несплачених відсотках за договором про надання фінансового кредиту №26332-01/2024 від 18 січня 2024 року у період з 18.01.2024 року по 16.05.2024 року, становить 6 000, 00 грн (5 000, 00 грн * 1% *120 днів ) 
В цій частині колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги слушними.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 належить задовольнити частково, рішення Надвірнянського районного суду від 11 листопада 2025 року змінити, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №26332-01/2024 від 18 січня 2024 року до 11 000, 00 грн, з яких: 5000, 00 грн - тіло кредиту, 6000 грн - відсотки за користування кредитом.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Колегія суддів вважає, що є підстави для перерозподілу судових витрат пропорційно розміру задоволених вимог.
За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028, 00 грн (а.с. 4).
При зверненні з апеляційною скаргою відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 3634, 00 грн ( а.с. 84).
Позовну заяву ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволено на 55%, тому з ОСОБА_1 на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 1665,40 грн.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено на 41,5%, тому з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених вимог підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1508,11 грн.
Згідно з ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Враховуючи положення ч.10 ст.141 ЦПК України, остаточно підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» різниця суми судового збору в розмірі 157,30 грн.
Згідно вимог пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому судове рішення у цій справі в касаційному порядку оскарженню не підлягає, проте у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, воно може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Надвірнянського районного суду від 11 листопада 2025 рокузмінити, зменшивши суму стягнутої з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 26332-01/2024 від 18 січня 2024 року з 18 800,00 грн до 11 000,00 грн (одинадцяти тисяч гривень), з яких 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень) – сума заборгованості за основною сумою боргу та 6 000,00 грн (шість тисяч гривень) - сума заборгованості за відсотками, а також зменшивши суму судових витрат, понесених в суді першої інстанції, з 2 846,32 грн до 157,30 грн. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених ч. 3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий        В.А. Девляшевський
Судді:         В.М. Луганська
Є.Є. Мальцева

Повний текст постанови виготовлено 22 грудня 2025 року.