УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/6391/23 Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А. В. 
Категорія 8 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М., 
суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,
за участі секретаря судового засідання Ковальчук М. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №285/6391/23 за позовом керівника Звягельської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІО ФАРМІНГ» про припинення права власності на земельні ділянки шляхом їх примусового відчуження
за апеляційною скаргою  Житомирської обласної прокуратури
на заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 серпня 2024 року, яке ухвалене під головуванням судді Помогаєва А.В. у м. Звягелі,
в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року керівник Звягельської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 . З урахуванням заяви про зміну предмету позову просив: припинити право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 1824080400:03:000:0183 площею 1,3701 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Брониківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області шляхом її конфіскації у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області; припинити право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 1824080400:03:000:0270 площею 2,7213 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Брониківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області шляхом її конфіскації у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 як громадянин рф відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 вересня 2008 року № 5Д-3346 набув право власності на зазначені вище земельні ділянки. Він 08 грудня 2021 року зареєстрував їх у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. ОСОБА_1 01 лютого 2023 року вказані земельні ділянки передав у оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «БІО ФАРМІНГ». Відповідач є іноземцем та не відчужив протягом року земельні ділянки, які він успадкував та які належать до земель сільськогосподарського призначення. 

Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 серпня 2024 року позов задоволений частково. Припинено право власності  ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 1824080400:03:000:0183 площею 1,3701 га, яка знаходиться на території Брониківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області (наразі - Брониківська територіальна громада Звягельського району Житомирської області), шляхом її конфіскації у порядку, визначеному частиною четвертою ст.145 ЗК України. Припинено право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 1824080400:03:000:0270 площею 2,7213 га, яка знаходиться на території Брониківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області (наразі - Брониківська територіальна громада Звягельського району Житомирської області), шляхом її конфіскації у порядку, визначеному частиною четвертою ст.145 ЗК України. Відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині примусового відчуження зазначених вище земельних ділянок у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області. Вирішено питання судового збору.

Не погодившись частково із заочним рішенням суду першої інстанції, заступник керівника Житомирської обласної прокуратури подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо конфіскації земельних ділянок з кадастровими номерами 1824080400:03:000:0183 та 1824080400:03:000:0270 у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області – скасувати, заочне рішення змінити: доповнити абзац другий та третій резолютивної частини заочного рішення після слів «шляхом її конфіскації» словосполученнями «у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області». У решті рішення суду залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що ГУ Держгеокадастру у Житомирській області наділене повноваженнями щодо подання до суду позову про конфіскацію земельної ділянки у випадках, визначених законом. Звернення прокурора з позовом до суду спрямоване на відновлення законності при вирішенні суспільно значимого питання, а саме: припинення володіння громадянином рф земельними ділянками сільськогосподарського призначення на території України без належних на те правових підстав. Зазначений спосіб захисту, порядок припинення права власності та відповідний уповноважений орган визначені частиною четвертою ст.81, частинами другою, четвертою ст.145 ЗК України. ГУ Держгеокадастру у Житомирській області у спірних правовідносинах є належним позивачем, якому й належить право вимоги за позовом. Суд першої інстанції в порушення вимог ст.265 ЦПК України безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині конфіскації спірних земельних ділянок у власність держави в особі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області. Відсутність у рішенні суду першої інстанції уповноваженого державного органу, на користь якого задоволений позов, і як наслідок відсутність стягувача у виконавчому документі та провадженні унеможливить виконання постановленого судового рішення та призведе не тільки до неможливості відновлення інтересів держави, а й до недосягнення завдань цивільного судочинства в цілому у цій справі. За таких обставин, безпідставними є висновки суду про передчасність вимоги позивача про перехід спірних земельних ділянок у власність держави до завершення процедури торгів.

Від учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду заочного рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні, прокурор Тарасюк В.С. апеляційну скаргу підтримала та просить її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.200,204-205). Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та апеляційним судом установлено, що відповідачу ОСОБА_1 належать земельні ділянки з кадастровими номерами: 1824080400:03:000:0183 площею 1,3701 га та 1824080400:03:000:0270 площею 2,7213 га, які знаходяться на території Брониківської сільської ради Новоград-Волинського (наразі Звягельського) району Житомирської області. Цільовим призначенням земельних ділянок є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, шо підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом №5Д-3346, виданим 05 вересня 2008 року (а.с.17).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власників на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна від 29 серпня 2023 року за №344568262, №344567239 вбачається, що датою державної реєстрації за ОСОБА_1 права власності на зазначені вище земельні ділянки є 08 грудня 2021 року (а.с.15-16).

ОСОБА_1 є громадянином рф (а.с.15-16).

Земельними ділянками користується ТзОВ «БІО ФАРМІНГ», що підтверджується договорами оренди від 01 лютого 2023 року (а.с.27-30).

Частиною першою ст.13 Конституцію України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст.14 Конституції України).

Правовий статус та порядок використання земель, зокрема, сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України.

Частиною п`ятою ст.22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.

За змістом частини четвертої ст.81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

Відповідно до вимог підпункту «е» частини першої ст.140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строку випадках, визначених цим Кодексом.

Примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки (пункт «в» частини першої ст.143 ЗК України).

Згідно з частинами першою-четвертою ст.145 ЗК України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права.

У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.

Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.

Пунктом 10 частини першої ст.346 ЦК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.

Норма частини п`ятої ст.41 Конституції України передбачає, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду в випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Аналіз вище вказаних норм права у їх системному взаємозв`язку дає підстави для висновку, що якщо власник земельної ділянки, який відповідно до закону зобов`язаний відчужити її протягом певного строку, однак не виконав такого обов`язку, то орган, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, звертається до суду з позовом про конфіскацію вказаної земельної ділянки. За наслідками розгляду такого позову суд ухвалює рішення про конфіскацію цієї земельної ділянки або відмови у її конфіскації. Рішення суду про конфіскацію земельної ділянки в подальшому є підставою для продажу цієї земельної ділянки на земельних торгах.

Такий  правовий висновок сформульований в постановах Верховного Суду від 12 березня 2025 року в справі №568/823/23, від 12 лютого 2025 року в справі №683/22/23 та від 07 травня 2025 року в справі №686/196/23. 

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 , як громадянин іноземної держави, набув на праві власності земельні ділянки сільськогосподарського призначення та не відчужив їх протягом строку, встановленого ст.81 ЗК України, у зв`язку із чим право власності на спірні земельні ділянки підлягає припиненню шляхом їх конфіскації за рішенням суду на користь держави, а сама земельна ділянка – продажу на земельних торгах.

Проте, суд першої інстанції відмовив у позові в частині примусового відчуження зазначених вище земельних ділянок у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, пославшись на те, що така вимога прокурора суперечить змісту обгрунтувань позову та вказує, що держава одразу набуває право власності на спірні земельні ділянки, а це ставить під сумнів реалізацію вимог закону щодо продажу земельних ділянок на земельних торгах та виплату ціни проданої земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, її колишньому власнику.

Із таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитися не може, виходячи із наступних мотивів. 

Відповідно до ст.135 ЗК України, порядок проведення земельних торгів, визначений цим Кодексом, є обов`язковим у разі, якщо на земельних торгах здійснюються, зокрема, продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення всіх форм власності. Земельні торги проводяться у формі електронного аукціону в режимі реального часу в мережі Інтернет, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суборенди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з переможцем земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу ціну за придбання прав емфітевзису, суперфіцію, або найвищий розмір орендної (суборендної) плати, зафіксовані під час проведення земельних торгів.

Організатором земельних торгів є: у разі продажу земельної ділянки – власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу; у разі укладення договору оренди земельної ділянки – особа, яка відповідно до закону може виступати орендодавцем такої земельної ділянки; у разі укладення договору суборенди земельної ділянки – орендар земельної ділянки; у разі укладення договору суперфіцію або емфітевзису –власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, або особа, якій належить право емфітевзису, суперфіцію; у разі виконання рішень, що підлягають примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», – державний, приватний виконавець.

Для проведення земельних торгів організатор земельних торгів укладає з оператором електронного майданчика, підключеного до електронної торгової системи, договір про організацію та проведення земельних торгів.

Згідно з ст.137 ЗК України протокол про результати земельних торгів та договір за результатами проведення земельних торгів (крім договору купівлі- продажу земельної ділянки) підписуються організатором та переможцем торгів шляхом накладення кваліфікованих електронних підписів у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Договір за результатами проведення земельних торгів укладається між організатором та переможцем земельних торгів протягом 20 робочих днів з дня, наступного за днем формування протоколу про результати земельних торгів.

Відповідно до пункту 2 Порядку реалізації пілотного проекту з проведення електронних земельних торгів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 червня 2017 року №688, організатор електронних земельних торгів – територіальний орган Держгеокадастру, що забезпечує здійснення повноважень щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності і уклав з виконавцем електронних земельних торгів договір про проведення електронних земельних торгів.

Отже, організатором земельних торгів щодо продажу конфіскованої відповідно до ст.145 ЗК України земельної ділянки сільськогосподарського призначення є територіальний орган Держгеокадастру, що забезпечує підготовку лотів до проведення земельних торгів та є стороною укладеного за результатами електронних земельних торгів договору.

Конфіскація земельних ділянок на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області є необхідною передумовою їх продажу на земельних торгах, що суд першої інстанції не врахував, виснувавши про те, що задоволення наведеної вимоги ставить під сумнів реалізацію вимог закону щодо продажу земельних ділянок на земельних торгах та виплату ціни проданої земельної ділянки.

Враховуючи викладене вище, право власності ОСОБА_1 на спірні земельні ділянки припиняється шляхом їх конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та продажу на земельних торгах.

Аналогічний правовий висновок зазначений у постанові Верховного Суду від 02 липня 2025 року в справі №285/6397/23.

Підсумовуючи викладене, в оскарженій частині заочне рішення суду першої інстанції підлягає зміні із задоволенням позову прокурора в повному обсязі.

Колегія суддів апеляційного суду змінює мотивувальну та резолютивну частини заочного рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 серпня 2024 року щодо відмовлених позовних вимог, доповнює його висновком про задоволення позовних вимог щодо конфіскації земельних ділянок на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та продажу на земельних торгах. 

Відповідно до частини першої ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята ст.141 ЦПК України).

За подання апеляційної скарги Житомирська обласна прокуратура сплатила 4 026 грн, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Житомирської обласної прокуратури задовольнити частково.
Заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 серпня 2024 року змінити.
Мотивувальну частину заочного рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 серпня 2024 року щодо відмовлених позовних вимог викласти в редакції цієї постанови.
Доповнити резолютивну частину заочного рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 серпня 2024 року висновком про задоволення позовної вимоги щодо конфіскації земельних ділянок на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та продажу на земельних торгах, виклавши резолютивну частину заочного рішення щодо цих вимог у такій редакції:
«Припинити право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 1824080400:03:000:0183, площею 1,3701 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Брониківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області (наразі - Брониківська територіальна громада Звягельського району Житомирської області) шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та продажу на земельних торгах.
Припинити право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 1824080400:03:000:0270, площею 2,7213 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Брониківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області (наразі - Брониківська територіальна громада Звягельського району Житомирської області) шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та продажу на земельних торгах».
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житомирської обласної прокуратури відшкодування судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 4 026 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді