Справа № 297/1713/25

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2026 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., перевіривши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , на постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 червня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 червня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
На зазначену постанову суду ОСОБА_1 29.12.2025 до Закарпатського апеляційного суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, просить суд скасувати оскаржувану постанову суду від 17.06.2025 та закрити провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Одночасно ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження.
Ретельно перевіривши доводи клопотання, матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження належить відмовити з наступних підстав.
У відповідності до ч. 2 ст. 287 КУпАП, постанову суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у порядку передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Вищевказана норма – ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.
Із викладеного слідує, що законодавець визначив процесуальний механізм, яким обумовив обрахування строку на апеляційне оскарження постанови судді саме з моменту її винесення.
Закон не містить приписів, які б створювали передумови для іншого обрахування строку на апеляційне оскарження, в тому числі для правопорушника, як окремого суб`єкта права на апеляційне оскарження.
Така позиція законодавця обґрунтована тим, щоб стимулювати особу сумлінно та своєчасно реалізовувати процесуальні права та належним чином виконувати обов`язки, покладені на неї законом.
При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.
Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Із матеріалів справи слідує, що оскаржувана постанова судді прийнята судом 17 червня 2025 року, відтак у даному випадку строк на апеляційне оскарження починає перебіг з 18 червня 2025 року і спливає 27 червня 2025 року.
Апеляційна скарга направлена ОСОБА_1 до Закарпатського апеляційного суду - 26.12.2025 (згідно штампу Укрпошти на описі вкладення) та зареєстрована 29.12.2025 (згідно штемпелю суду), тобто із значним пропуском строку, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП.
Причини поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 у апеляційній скарзі не зазначає, а посилається на те, що постановою Закарпатського апеляційного суду від 17.12.2025 його апеляційну скаргу було повернуто – як подання апеляційної скарги на не існуюче судове рішення.
Проте, вказані обставини не можуть слугувати підставами для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був особисто присутнім у судовому засіданні 17.06.2025 та надавав свої пояснення, про що зазначено в постанові суду, отже достеменно був обізнаний про строки апеляційного оскарження.
Поряд із тим, апеляційний суд враховує і те, що суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, повинна миритися з процесуальними наслідками свого рішення.
Саме собою прохання поновити строк на апеляційне оскарження без зазначення наявності поважних причин для поновлення строку для апеляційного оскарження, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження.
Апеляційний суд зауважує, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.
Сукупність указаних обставин свідчать про відсутність об`єктивних обставин, які б безумовно свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а відтак і слугували підставами для задоволення клопотання.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10.2010 у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи те, що у клопотанні не наведено жодних доказів та мотивів про поважність причин, які позбавили ОСОБА_1  можливості оскаржити постанову судді в межах передбаченого законом строку, апеляційний суд доходить висновку, що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення від 17.06.2025, у зв`язку з чим, відсутні підстави для поновлення такого строку.
Отже, апеляційна скарга, подана після закінчення строку, передбаченого ст. 294 КУпАП повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо у поновленні строку відмовлено.
Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.
Керуючись ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 червня 2025 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП - повернути ОСОБА_1 , як особі, яка її подала.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага