П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 487/9472/24	

Перша інстанція: суддя Нікітін Д.Г.,
повний текст судового рішення
складено 13.11.2025, м. Миколаїв
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Димерлія О.О.,
суддів: Вербицької Н.В., Шляхтицького О.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 13.11.2025 року у справі №487/9472/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови серія АВ №00000724 від 04.10.2024 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.
У С Т А Н О В И В:
28.10.2024 ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва із позовом, у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті серія АВ №00000724 від 04.10.2024 щодо притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що Укртрансбезпекою не правильно визначено вагові параметри транспортних засобів у русі. Також, приймаючи спірну постанову відповідачем безпідставно не враховано передбачену законодавцем похибку у 2% для перевищення вагових параметрів. Як вказує позивач, у даному випадку вантаж перевозився контейнеровозом, а тому мають враховуватись нормативно-вагові параметри саме для такого виду транспорту, тобто 44т., а не 40т. Крім того, на думку позивача, оскаржуваний індивідуальний акт не містить обов`язкових відомостей.
Відповідач з позовними вимогами не погоджується з підстав викладених у відзиві на позовну заяву зазначаючи, що належними позивачу транспортними засобами здійснювалось перевезення вантажу з перевищенням допустимих вагових параметрами без відповідного дозволу. При цьому, у спірних правовідносинах перевезення вантажу не здійснювалось у контейнері, а тому максимально допустиме навантаження для транспортного засобу становить 40т. Крім того, відповідач наголошує, що оскаржувана постанова відповідає законодавчим вимогам та містить усі необхідні відомості.
Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 13.11.2025 року у справі №487/9472/24 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.
Приймаючи означене рішення суд першої інстанції виходив із того, що у спірних правовідносинах належними позивачці транспортними засобами здійснювалось перевезення вантажу з перевищенням допустимих вагових параметрів. Таке перевезення не здійснювалось у контейнері, а тому Укртрансбезпекою цілком правомірно враховано допустимі нормативно-вагові параметри, які становлять 40т. При цьому, районний суд відхилив наведені позивачем в обґрунтування позовних вимог доводи.
Не погодившись із вищеозначеним рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог. 
Мотивуючи вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує про те, що працівником Укртрансбезпеки, яким прийнято спірну постанову, не ідентифіковано напівпричіп. Як зауважує позивач, перевезення вантажу здійснювалось контейнеровозом, а тому нормативно-вагові параметри саме для такого виду транспорту становлять 44т., а не 40т. Також, скаржник акцентує увагу на тому, що спірна постанова не місить даних щодо марки, моделі та державного номерного знаку напівпричепу-контейнеровоза. 
Скориставшись наданим, приписами чинного процесуального законодавства, правом Укртрансбезпекою до апеляційного суду подано відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач повністю погоджується із висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні від 13.11.2025 року у справі №487/9472/24 та уважає їх обґрунтованими. Натомість, на думку суб`єкта владних повноважень, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного законодавства судом апеляційної інстанції установлено наступні обставини. 
Зокрема, колегією суддів з`ясовано, що 25.09.2024 за адресою М-22, км 74+810, Полтавська область транспортним засобом марки TGХ 26.480, державний номерний знак НОМЕР_1 із напівпричепом здійснювалося перевезення вантажу.
Вказані транспортні засоби належать ОСОБА_1 . Такої обставини позивач не заперечує.
04.10.2024 старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Солов`янчик С.І. складено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України серії АВ №00000724, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП (рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,663% (3,065т.), при дозволеній максимальній фактичній масі 40т., та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500грн. 
Не погодившись із постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України від 04.10.2024 серії АВ №00000724 позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Здійснюючи перегляд даної справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає таке. 
Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища Законом України «Про дорожній рух» визначено правові та соціальні основи дорожнього руху.
Згідно із ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Підпунктом 3 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 27.06.2007 р. № 879, передбачено, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. При цьому, транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 %.
Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, установлено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України установлено Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, відповідно до пункту 22.5 яких рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом максимальне значення для автомобільних доріг державного 40т. 
Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами".
Відповідно до п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції за формою, наведеною в додатку до цих Правил, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. 
Так, згідно із постановою від 04.10.2024 серії АВ №00000724 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України, транспортним засобом марки MAN TGХ 26.480, державний номерний знак НОМЕР_1 із напівпричепом, здійснювалось перевезення вантажу із перевищенням допустимих вагових параметрів.
При цьому, матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності у позивача дозволу на рух транспортних засобів автомобільними дорогами України з перевищенням допустимих вагових параметрів або внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів.
Відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами передбачено частиною 2 статті 132-1 КУпАП, санкція якої передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.
Таким чином, оскільки у межах спірних правовідносин контролюючим органом установлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху транспортних засобів марки MAN TGХ 26.480, державний номерний знак НОМЕР_1 із напівпричепом спеціалізованим напівпричіпом н/пр – контейнеровоз, державний номерний знак НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ), що належать ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку щодо правомірності та обґрунтованості винесення спірної постанови від 04.10.2024 серії АВ №00000724.
Між тим, апеляційний суд зазначає, що в межах спірних правовідносин спеціалізований напівпричіп, не використовувався як контейнеровоз, оскільки перевезення вантажу не здійснювалось у контейнері. 
Саме собою зазначення у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 – «напівпричіп - спеціалізований н/пр – контейнеровоз» не є свідченням того, що перевезення вантажу здійснювалось у контейнері.
Апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 на площадку для перевезення контейнерів установлено кузов із переобладнаних контейнерів (зрізано їх верхню частину) з метою збільшення ваги перевезення вантажу.
Така зміну функціонального призначення контейнеровоза не надає позивачу можливості збільшити норматив навантаження транспортного засобу. 
Отже, колегія суддів вказує, що в даному випадку норматив перевищення ваги транспортного засобу становить 40т.
Означене вказує про необґрунтованість доводів позивача стосовно неправильності визначення нормативно-вагових параметрів транспортного засобу. 
Не є юридично спроможним також посилання позивача на те, що Укратрансбезпекою не враховано передбачену законодавством похибку для перевищення вагових параметрів у розмірі 2%, оскільки судом апеляційної інстанції з`ясовано, що в досліджуваній ситуації перевищення вагових параметрів становить більш ніж 2%.
Відносно доводу скаржника про те, що оскаржувана постанова не містять даних щодо марки, моделі та державного номерного знаку напівпричепу-контейнеровоза, колегія суддів зазначає таке. 
Відповідно до пункту 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 №1174, у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.
При цьому, відповідно до пункту 3 розділу ІІ Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 №512, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Формування проєкту постанови здійснюється автоматизовано. 
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.
Вказане свідчить, що Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 №512, передбачено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові в залежності від обставин вчинення порушення. 
Між тим, Інструкція з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 №512, не містить імперативної вимоги щодо необхідності зазначення в постанові всього обсягу інформації.
За наслідком дослідження спірної постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України серії АВ №00000724 від 04.10.2024, апеляційним судом установлено, що даний акт індивідуальної дії містить: відомості про найменування органу та посадової особи, який її виніс; дату розгляду відомостей з матеріалів інформаційного файлу, створеного системою за допомогою технічного засобу; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності, а також дату та час фіксації здійснення вимірювання, навантаження на осі).
З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що наведені у спірному рішенні суб`єкта владних повноважень відомості є цілком достатніми та вказують про обґрунтованість такого акта індивідуальної дії.
При цьому, не є юридично спроможним посилання позивача на те, що оскаржувана постанова не містять даних щодо марки, моделі та державного номерного знаку напівпричепу-контейнеровоза, т.я. така обставина взагалі не свідчить про неправильність здійснених вагових замірів транспортних засобів. 
Апеляційний суд зазначає, що в межах спірних правовідносин транспортними засобами марки MAN TGХ 26.480, державний номерний знак НОМЕР_1 із напівпричепом, здійснювалося перевезення вантажу із перевищенням вагових параметрів.
Означене підтверджується наявними у справі доказами, а саме: постановою, фотознімками, тощо та спростовує довід позивачки про те, що Укртрансбезпекою не ідентифіковано напівпричіп. 
Отже, установлені в межах даного апеляційного перегляду справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено апеляційним судом у даній справі.
Відповідно до частини першої статті 293 КУпАП орган (посадова особа), розглядаючи скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилене.
Частинами 7, 8 статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
За наслідком розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
Як з`ясовано колегією суддів, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені позивачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення районним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.286, 308, 311, 316, 321, 322, 325 КАС України, апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 13.11.2025 року у справі №487/9472/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови серія АВ №00000724 від 04.10.2024 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та, з урахуванням приписів ст.272 КАС України, оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	Н.В. Вербицька   О.І. Шляхтицький