Справа № 420/22325/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “АКВАФРОСТ” до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення, 

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500110/2025/000081/1 від 27.06.2025 року.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що між компанією «Yashaswi Fish meal and Oil Company-Branch1», (Мангалур, Індія) – (Постачальник) та ТОВ «Аквафрост» (Покупець), укладений прямий зовнішньоекономічний договір (контракт) № 25/05/22-94 від 25.05.2022 року, відповідно до умов та на виконання якого було поставлено товар - «заморожене сурими з риби мікс глазуроване сорт A". До Одеської митниці була подана митна декларація №25UA500110005476U8 з пакетом документів для митного оформлення товару та визначеною декларантом вартістю товару за ціною контракту. За результатами митного оформлення прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. На думку Відповідача, надані декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Позивач з даним рішенням не погоджується, вважає його протиправним та таким, що порушує його права та інтереси. Просить задовольнити позовні вимоги.
Одеською митницею наданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнали та зазначили, що в поданих позивачем документах містяться розбіжності, вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.
Позивач подав відповідь на відзив у якій зазначив, що разом з відзивом Відповідач надав копію спірного рішення про коригування митної вартості № UA500110/2025/000081/1 від 27.06.2025 року. Форма та зміст даного документу відрізняється від наданого Позивачу рішення №UA500110/2025/000081/1 від 27.06.2025 року. В рішенні яке було надано Позивачу відсутній зміст графи 33, посилаючись на технічну помилку. До Суду ж Відповідач надав повний за його редакцією документ. Відповідач умисно не надає належну форму рішення Позивачу з метою створення перешкод для його оскарження Позивачем. Відповідач не надав доказів того, що документи, подані Позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
Відповідач подав заперечення у яких зазначив, що Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500110/2025/000081/1 від 27.06.2025 складені посадовою особою митного органу відповідно до чинного законодавства України та відповідно до рекомендацій Державної митної служби України.
Одеською митницею заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, яке обґрунтовано тим, що розмір скорегованої митної вартості становить 68351,36 грн., а обставини по справі потребують надання ґрунтовних усних пояснень, бажають брати участь у досліджені доказів, виступити зі вступним словом, ставити питання та надавати відповіді, міркування.
Суд відхиляє заявлене клопотання, оскільки предметом спору у цій справі є митне оформлення товару яке здійснювалось на підставі електронних митних декларацій, письмових документів наданих позивачем до митного органу. В подальшому, контактування позивача з митними органом щодо розмитнення товару, в тому числі прийняття картки відмови, корегування митної вартості відбувалась через електронний кабінет. 
У цій справі, сторони у своїх заявах по суті, а саме - у позовній заяві, відзиві, відповіді на відзив та запереченнях, обґрунтовують свої правові позиції посилаючись на первинні документи які є ідентичними та наявні у обох сторін і які надані суду. Інших письмових доказів вже не може бути надано в силу їх відсутності. Таким чином, кожна зі сторін детально виклала свою правову позицію по суті спору, а також по кожному письмовому доказу, що виключає потребу їх дослідження безпосередньо в судовому засіданні.
Суд зазначає, що викладення своєї позиції митним органом письмово у відзиві не обмежує його можливості викласти її ґрунтовно, а тому проголошення такої ж позиції в судовому засіданні усно зі вступним словом та шляхом зачитування відзиву, не є на думку суду переконливим аргументом для слухання справи в судовому засіданні.
Суд відхиляє посилання відповідача на те, що розгляд справи в письмовому провадженні порушує його права, оскільки наведені ними аргументи, щодо можливості виступити усно та переконливо, ставити питання та висловлювати думку щодо заявлених клопотань не є такими, що дають підстави слухати справу в судовому засіданні. Розгляд справи у письмовому провадженні є однією із форм здійснення судочинства і не позбавляє сторони заявляти клопотання по справі у письмовому вигляді, не зменшує обсяг дослідження доказів та не впливає на їх оцінку судом.
Жодних клопотань у цій справі окрім даного, сторонами не заявлено, справа є незначної складності, а тому її розгляд у письмовому провадженні не впливає на доступ до правосуддя та не обмежує права сторін. 
Судом встановлені такі обставини по справі.
Між компанією «Yashaswi Fish meal and Oil Company-Branch1», (Мангалур, Індія) – (Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» - (Покупець), укладений прямий зовнішньоекономічний договір (контракт) № 25/05/22-94 від 25.05.2022 року, в якому визначені загальні умови поставки товарів. 
Згідно п. 4.1. контракту – ціна на поставлений товар, узгоджується сторонами, зазначається в інвойсі на кожну поставку товару. 
На виконання умов вищевказаного контракту видано інвойс № YSM/EXI155/24-25 від 02.12.2024 року та інвойс № YSM/EXI156/24-25 від 02.12.2024 року, в якому сторонами погоджено вартість поставленого товару на умовах Інкотермс 2010 – FCA Клайпеда (Литва). Загальна вартість товару визначена вказаними інвойсами та складає 22400,00 USD за 14000 кг товару. 
Заявлена до декларування партія товару поставлялась автомобільним транспортом – суходолом за маршрутом: м. Клайпеда (Литва) – м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка (Україна).
Уповноваженою особою декларанта (Позивача) – ТОВ «Інтертранс» до відділу митного оформлення № 1 м/п «Чорноморськ» UA 500110 Одеської митниці була подана, для декларування, електронна митна декларація № 25UA500110005476U8 на товар: «заморожене сурими з риби мікс глазуроване сорт A (odonus niger, sau rida tumbil,epinephelus diacanthus, lept uracanthus savala) у вигляді фаршу без харчових добавок та приправ, без теплової кулінарної обробки, без кісток, шкіри та плавців, неконсервоване для промислової переробки, дата виготовлення 23/27.09.2024 р., 17/23/31.10.2024 р.»
До митної декларації Позивачем було надано наступні документи: 
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) № 25/05/22-94 від 25.05.2022 року; 
- Рахунок-фактура (invoice) № YSM/EXI155/24-25 від 02.12.2024 року; 
- Рахунок-фактура (invoice) № YSM/EXI156/24-25 від 02.12.2024 року;
- Автотранспортна накладна (CMR) № 3231-1 від 19.06.2025 року; 
- Договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та/ або міжнародному сполученнях № 25/06/2024 від 25.06.2024 року; 
- Заявка на перевезення № 4 від 16.06.2025 року; 
- Довідка про транспортні витрати № 50 від 23.06.2025 року; 
- Рахунок на оплату послуг перевезення № 460 від 19.06.2025 року; 
- Сертифікат про походження товару (Certificate of Origin form A) № EIC/2024/006/0969738A/00897191 від 05.12.2024 року; 
- Сертифікат про походження товару (Certificate of Origin form A) № EIC/2024/006/0969756A/00897198 від 05.12.2024 року; 
- Декларація виробника (declaration by the producer) № б/н від 03.12.2024 року до інвойсу № YSM/EXI155/24-25 від 02.12.2024 року; 
- Декларація виробника (declaration by the producer) № б/н від 03.12.2024 року до інвойсу № YSM/EXI156/24-25 від 02.12.2024 року; 
- Міжнародного ветеринарного сертифікату № LT0376884/605 від 19.06.2025 року; 
- Договір про надання послуг митного брокера № 2/25-БР від 01.01.2025 року; 
- Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державним органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, згенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) № 13039241 від 23.06.2025 року.
Відповідач запропонував Позивачу надати додаткові документи, які б, на його думку, підтверджували визначену декларантом митну вартість товару.
Представником Позивача були надані пояснення щодо таких вимог та листом повідомлено, що всі необхідні документи визначені законодавством, а також деякі, надання яких законодавством не передбачено для підтвердження митної вартості товарів вже були надані.
27.06.2025 року Одеською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500110/2025/000081/1 за митною декларацією № 25UA500110005476U8 (складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500110/2025/000213) у графі 33 якого зазначене наступне:
1. «Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої ст.58 МКУ. Якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до положень частини другої ст.53 МКУ, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Відповідно до умов оплати згідно наданих інвойсів YSM/EXI155/24-25 від 02.12.2024 та YSM/EXI156/24-25 від 02.12.2024 оплата здійснюється протягом 14 днів після отримання товару вагою нетто 14000 кг на умовах FCA Klaipeda. 
2. Відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс), на заявлених умовах поставки FCA покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару та понести витрати, пов`язані з доставкою товару до місця призначення.
Згідно з частиною 10 статті 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту , порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.
У підтвердження витрат на транспортування-55000 грн. надано до митному оформлення: договір перевезення від 25.06.2024 № 25/06/2024 та довідку ФОП ОСОБА_1 №50 від 23.06.2025. 
3. У графі 1 CMR 3231-1 від 19.06.2025 наявні відомості про Експедитора UAB VPA LOGISTICS, Клайпеда. Відомості щодо числового значення витрат та їх включення як обов`язкової складової митної вартості, передбаченої п.1а ч.10 ст.58 МКУ не надано митному органу. 
4. Згідно наданого до митного оформлення ветеринарних сертифікатів від 05.12.2024 № EIC/2024/006/0969738A/00897191 та EIC/2024/006/0969756A/00897198 гр. 1.9 датою прибуття товарів до країни перезавантаження є 01.02.2025, згідно гр. 1.10 дата перезавантаження є 19.06.2025, згідно гр. 2.8 товар знаходився на митному складі UAB VPA LOGISTICS більше 3 місяців. Документальне підтвердження доставки оцінюваного товару від заявленого виробника YASHASWI FISH MEAL AND OIL COMPANY (Індія) (Заявлений характер угоди з виробником (4104)) до місця завантаження Клайпеда, Литва відсутнє. З моменту доставки товару від виробника до Клайпеди, зберігався на митному складі UAB VPA LOGISTICS із дотримання відповідного температурного режиму. Відомості про зазначені витрати документально не підтверджено та не надано до митного оформлення.»
Позивач не погоджується з висновками митного органу і звернувся до суду з цим позовом.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги таким що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.
Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами 4 та 5 статті 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Частиною 1 статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Частиною 5 ст. 54 МК України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом у постановах, зокрема, від 13.09.2019 у справі №815/6780/15, від 06.09.2019 у справі №803/1212/14, від 20.10.2020 у справі №809/1056/16 та ін.
Розглядаючи даний спір, суд встановив, що позивачем як при декларуванні товарів, так і на вимогу митниці, надано всі наявні у нього документи за переліком, визначеним ч. 2 ст. 53 МК України, які містили числові показники ціни товару, а тому суд не погоджується з висновками митного органу про те, що надані позивачем документи мають розбіжності, зважаючи на наступне.
Щодо зауважень митного органу про умови оплати суд зазначає, що фактично відповідач не виклав у своєму рішенні жодних обґрунтувань чи зауважень стосовно такої, але констатував умови оплати визначені контрактом. Таким чином, вказані обставини не підлягають будь-якій оцінці судом.
Щодо не підтвердження таких складових митної вартості, як витрати на транспортування оцінюваних товарів, позивач зазначив, що був укладений договір на перевезення з безпосереднім перевізником товару. Вартість перевезення товару до митного переходу заявлена Позивачем як складова митної вартості в сумі 55000,00 грн. Дана складова митної вартості належним чином підтверджена документами, що були надані відповідачу та зазначені у митній декларації. Позивач констатує, що ним не понесено додаткових витрат з навантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, а також зі страхування
Суд зазначає, що твердження позивача є підтвердженими, оскільки ним було надано до митного органу: Договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та/або міжнародному сполученнях № 25/06/2024 від 25.06.2024 року; Заявка на перевезення № 4 від 16.06.2025 року; Довідка про транспортні витрати № 50 від 23.06.2025 року; Рахунок на оплату послуг перевезення № 460 від 19.06.2025 року.
Додатково, в ході судового оскарження, Позивач надав Акт здачі-приймання наданих послуг № 460 від 23.06.2025 року. 
Зміст наданих документів містить відомості та підтверджують заявлену вартість перевезення на загальну суму 115000,00 гривень (з яких вартість перевезення до кордону України, що є складовою митної вартості, складає 55000,00 гривень). 
Крім того, поставка товару здійснювалась на умовах FCA Klaipeda, Інкотермс 2010 (згідно з офіційним тлумаченням торговельних термінів Міжнародних правил торгівлі Інкотермс термін FCA, або Франко перевізник (...назва місця). Зі змісту зазначеного терміну вбачається, що базис поставки на умовах FCA покладає зобов`язання по завантаженню на продавця, а також продавець зобов`язаний сплатити експортні витрати. А тому, така складова митної вартості товару, що був поставлений, як витрати на навантаження у даному конкретному випадку не потребують додаткового підтвердження. Враховуючи умови базису поставки у Позивача відсутній обов`язок щодо страхування товару Постачальник вважається таким, що виконав свої зобов`язання, коли передає товар перевізнику, якого обрав покупець, у погодженому місці.
Позивач додатково надає лист від Постачальника товару компанії Yashaswi Fish meal and Oil Company від 04.07.2025 року, відповідно до якого Постачальник підтверджує, що завантаження товару здійснювалось силами Постачальника та за його рахунок. Даний факт підтверджується і довідкою про транспортні витрати № 50 від 23.06.2025 року, наданою митним органам на момент декларування, зі змісту якої вбачається, що «страхування вантажу не проводилося, навантажувальні роботи за рахунок відправника». 
Отже, з наведеного вбачається, що Позивачем не понесено будь-яких додаткових витрати (витрат з оплати послуг навантаження, обробки та страхування товару) крім визначених при декларуванні, а тому такі витрати не підлягають додаванню у якості складової митної вартості. 
Частина 11 ст. 58 МК України містить імперативну норму, яка не допускає включення інших витрат, крім прямо передбачених згаданою статтею МК України.
Щодо відображення у графі 1 CMR 3231-1 від 19.06.2025 відомостей про експедитора UAB VPA LOGISTICS, Клайпеда, не надано митному органу відомості щодо числового значення витрат та їх включення як обов`язкової складової митної вартості, передбаченої п.1а ч.10 ст.58 МКУ, позивач зазначив наступне.
CMR 3231-1 від 19.06.2025 містить відомості про відправника товару компанію Yashaswi Fish meal and Oil Company через експедитора UAB VPA LOGISTICS. Виробник товару є його відправником. Це також прослідковується зі змісту митної декларації № 24UA500110005501U8 від 28.06.2025 (графа 2 вантажовідправник/експедитор). Позивач жодного відношення не має до правовідносин Постачальника з іншими контрагентами, якщо такі взагалі мають місце, як і не є замовником будь-яких послуг в тому числі експедиційних. За умовами контракту додаткових витрат з організації поставки товару в Клайпеді не поніс. При укладені контракту, сторонами узгоджувались ці формальності та за принципом свободи договору обумовлено та регулюється п. 5.6 контракту, за яким Постачальник взяв на себе усі витрати з організації поставки товару, якщо такі виникають взагалі. 
Суд приймає до уваги зазначені обґрунтування позивача і зазначає, що твердження Відповідача щодо наявності додаткових витрат є припущеннями і жодним чином не є обґрунтованим.
Щодо ветеринарних сертифікатів позивач зазначив, що документи від 05.12.2024 під №EIC/2024/006/0969738A/00897191 року та EIC/2024/006/0969756A/00897198 є сертифікатами походження товару, а не ветеринарними сертифікатами. Ні сертифікат походження ні ветеринарний сертифікат не є основними документами відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, які підтверджує митну вартість товарів, а відомості наведені у таких документах, не мають імперативного характеру і у разі їх наявності можуть прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації.
Суд погоджується з наведеними обґрунтуваннями і вважає що позивач правильно трактує та застосовує приписи законодавства, щодо вказаних документів.
Щодо маршруту поставки, підтвердження витрат до місця завантаження, зберігання товару позивач зазначив, що виходячи зі змісту та характеру господарських правовідносин, у Позивача відсутній обов`язок щодо контролю порядку та способу виконання взятих на себе зобов`язань постачальником за контрактом. 
Суд зазначає, що Позивачем належним чином та в повній мірі документально підтверджена доставка оцінюваного товару за вказаним маршрутом та за визначеним базисом поставки FCA, оскільки як Постачальник буде виконувати поставку товару та яка вартість цих робіт це не є умовами контракту і не покладається на Позивача. 
Відповідач лише констатує, що товар зберігався на складі, але що саме такими послугами скористався та оплатив позивач - не надано та не підтверджено жодним доказом. А тому вимоги щодо підтвердження таких витрат є протиправними. Відповідно, наведені аргументи Відповідача є припущеннями, що не підлягає спростуванню.
Проаналізувавши надані докази, суд зазначає, що позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією поданий пакет документів, що підтверджують обґрунтованість ціни товару, а також були надані інші документи які підтверджують правомірність визначення митної вартості товару. У всіх наданих Позивачем документах числові значення відображені однаково та немає жодних невідповідностей чи розбіжностей між ними. 
Щодо витребування митним органом додаткових документів, суд зазначає, що надані Позивачем до митного оформлення документи дають змогу митному органу ідентифікувати їх належність до конкретної партії перевезення та визначити вартість понесених витрат на перевезення.
Суд зазначає, що ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. 
Така правова позиція наведена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 22.04.2021 по справі № 818/1023/17, в постанові Верховного Суду від від 21.05.2021 по справі № 815/5811/17 та в постанові Верховного Суду 27.01.2022 по справі № 200/6413/20-а. Верховний Суд. Касаційний адміністративний суд у своїй постанові від 15.02.2023 № 810/689/17 при аналізі ст.ст. 49, 52-55, 57-58 Митного кодексу України зробив наступний висновок, який дублюється в постанові від 10.05.2023 № 815/1780/17.
Вирішуючи спір, суд враховує, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Зазначивши у оскаржуваному рішенні про виявлені розбіжності, митний орган не зазначає яким чином це вплинуло на митну вартість товару та чому це є перешкодою до її визначення за першим методом та за наданими документами.
У вимогах про надання додаткових документів відповідач не зазначив законодавчо визначених підстав для цього та не вказав, чому з наданих до митного оформлення документів неможливо визначитись з правильністю (неправильністю) визначення декларантом митної вартості товару, а виключно наведено пропозицію надання додаткових документів за переліком, встановленим частиною третьої статті 53 МК України.
Такий підхід відповідача суперечить нормам статті 53 МК України, оскільки встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Натомість, у цій справі декларант фактично був позбавлений можливості зрозуміти, які саме складові митної вартості викликали сумнів у митного органу та які належить усунути додатковими документами.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 28.10.2020 (адміністративне провадження №К/9901/25406/19).
Таким чином, суд дійшов до висновку, що витребовуючи перелік документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач належними доказами не спростував доводи позивача про правильність визначення ним митної вартості за основним методом та не довів наявність у митного органу належних підстав для коригування митної вартості товару.
Таким чином, суд дійшов висновку, що надані уповноваженою особою позивача для митного оформлення товару документи відповідають вимогам частини 2 статті 53 Митного кодексу України, у повній мірі ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначені саме митної вартості товару та підтверджують ціну товару, яка сплачена позивачем за ціною, вказаною в контракті (інвойсах, специфікації).
Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.
Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ТОВ “Аквафрост” задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500110/2025/000081/1 від 27.06.2025 року. 
Стягнути з бюджетних асигнувань Одеської митниці (ЄДРПОУ 44005631) на користь ТОВ “Аквафрост” (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1Е; ЄДРПОУ 33798852) судовий збір в розмірі 2422,00 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.