Справа № 165/69/26
Провадження № 1-кп/165/258/26

НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року         м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі :
головуючого судді      ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання   ОСОБА_2 
прокурорів       ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
обвинуваченого      ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нововолинськ кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2025 року за № 12025030520000728, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Нововолинськ Волинської області, громадянина України, одруженого, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 369 КК України, –

встановив:

ОСОБА_5 постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 08.05.2025 у справі №165/1374/25, яка набрала законної сили 20.05.2025, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Копію даної постанови суду 15.05.2025 особисто вручено ОСОБА_5 та в подальшому останнім 15.05.2025 сплачено визначену судом суму штрафу, тобто йому було достовірно відомо про застосування до нього постановою суду, яка набрала законної сили, додаткового адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Обов`язковість судового рішення, згідно зі ст. 129 Конституції України, є однією з основних засад судочинства.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.
Однак, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про існування постанови Нововолинського міського суду Волинської області від 08.05.2025 у справі №165/1374/25, яка набрала законної сили 20.05.2025, та якою його позбавлено права керування транспортними засобами на строк 1 рік, з метою невиконання даної постанови суду, та маючи реальну можливість її виконувати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», продовжив керувати транспортним засобом, чим умисно не виконував вищевказану постанову суду, при наступних обставинах.
Так, всупереч вищевказаної постанови суду, 02.12.2025 приблизно о 15 год. 53 хв. ОСОБА_5 , керував автомобілем марки «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER 311 CDI» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , за кермом якого рухався по вулиці Луцька у місті Нововолинську Володимирського району Волинської області, де був зупинений поліцейськими СРПП відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області в складі наряду «Накат-11» лейтенантом поліції ОСОБА_6 та страшим сержантом поліції ОСОБА_7 , які перебували на добовому чергуванні відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області, на яке заступили 02.12.2025.
Вказані дії ОСОБА_5 органами досудового слідства кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.
Крім цього, 02.12.2025 ОСОБА_5 , перебуваючи на задньому сидінні службового автомобіля марки «Renault» моделі «Daster», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , розташованого поблизу перехрестя вулиць Автобусна та Луцька у місті Нововолинську Володимирського району Волинської області, усвідомлюючи, що 02.12.2025 приблизно о 15 год. 53 хв. він керував автомобілем марки «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER 311 CDI» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , будучи позбавленим постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 08.05.2025 у справі №165/1374/25 права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а також те, що поряд із ним знаходяться працівники Національної поліції, які перебувають в однострої поліцейського із відповідними знаками розрізнення, з метою уникнення подальшої кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 382 КК України, неодноразово, у тому числі приблизно о 16 год. 07 хв., 16 год. 18 хв. висловлював поліцейським СРПП ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області лейтенанту поліції ОСОБА_6 та старшому сержанту поліції ОСОБА_7 пропозицію надання неправомірної вигоди в сумі 200 доларів США, на які отримував відмову та був попереджений про кримінальну відповідальність за пропозицію або надання неправомірної вигоди службовій особі, передбачену ст. 369 КК України.
Разом з тим, ОСОБА_5 , не бажаючи припинити свої злочинні дії, продовжуючи реалізовувати свій умисел, спрямований на надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в його інтересах дій з використанням службового становища, 02.12.2025 приблизно о 16 год. 21 хв. поклав на заднє пасажирське сидіння службового автомобіля марки «Renault» моделі «Daster», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , грошові кошти у сумі 200 (двісті) доларів США, купюрами номіналом 100 доларів США з серійними номерами QB77910131A та PB58324524L в якості неправомірної вигоди за невжиття працівниками поліції заходів, спрямованих на подальше притягнення його до кримінальної відповідальності, тим самим надавши поліцейським СРПП ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 неправомірну вигоду.
Вказані дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозиція надання та надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує чи надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382 та ч. 1 ст. 369 КК України, визнав у повному обсязі та пояснив, що дійсно у грудні 2025 року, будучи позбавленим права керування транспортними засобами відповідно до рішення суду та усвідомлюючи це, їхав на автомобілі, який належить його дружині, та був зупинений працівниками поліції у м. Нововолинську. Після чого запропонував працівникам поліції грошові кошти за не притягнення його до відповідальності, усвідомлюючи та розуміючи, що вчиняє протиправні дії. При цьому, ОСОБА_5 не оспорював та погодився з інкримінованими йому обставинами вчинення кримінальних правопорушень, місцем та часом їх вчинення, сумою грошових коштів, які він пропонував та надав як неправомірну вигоду працівникам поліції, в скоєному щиро розкаявся.
У зв`язку з визнанням обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382 та ч. 1 ст. 369 КК України, відсутністю заперечень з боку учасників судового провадження, судом на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів та обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю та кваліфікує його дії за першим епізодом за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, за другим епізодом кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозицію надання та надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.
Положеннями статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які є нетяжкими злочинами, наявність пом`якшуючої покарання обставини, особу винного, який одружений та має родину, офіційно не працевлаштований та раніше не судимий, надає допомогу силам оборони України та військовим ЗСУ, а також враховує ставлення обвинуваченого до вчинених ним кримінальних правопорушень, яке побудоване на критичній оцінці його протиправної поведінки, щирому каятті, визнанні вини і готовності нести кримінальну відповідальність за скоєне, та приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 з метою його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України та ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу, оскільки виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства. 
На думку суду даний вид покарання обраний у відношенні обвинуваченого є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також буде співмірним по відношенню між тяжкістю вчинених ним кримінальних правопорушень і наслідками, які настали в результаті їх вчинення.
При цьому, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, суд відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, вважає за необхідне визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. 
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 04 грудня 2025 року на грошові кошти (дві купюри номіналом по 100 доларів США з серійними номерами QВ77910131А, PB58324524L) та два аплікатори із змивами з вищевказаних купюр, необхідно скасувати.
Долю речових доказів суд вирішує за правилами ч. 9 ст. 100 КПК України із застосуванням спеціальної конфіскації, на підставі ст. 96-1, ст. 96-2 КК України.
Відповідно до ст. 96-1, ст. 96-2 КК України, суд застосовує спеціальну конфіскацію щодо речових доказів: двох купюр номіналом по 100 доларів США з серійними номерами QВ77910131А, PB58324524L, які поміщені до сейф-пакету НПУ №KIV1125119 та відповідно до акту приймання-передачі майна на зберігання від 08.12.2025 року передані на відповідальне зберігання до відділу регіональної каси перерахунку м. Луцьк АТ АКБ «Приватбанк», оскільки вказані гроші використовувалися для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, суд вирішує питання щодо інших речових доказів відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, та вважає за необхідне визнані речовими доказами: два аплікатори із змивами з грошових купюр, які поміщені до паперового пакету НПУ СУ та передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, враховуючи що вони не мають ніякої цінності та не можуть бути використані - знищити; транспортний засіб марки "Mercedes-Benz" моделі "Sprinter 311" р.н.з. НОМЕР_1 - повернути за належністю власнику майна ОСОБА_8 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки "Mercedes-Benz" моделі "Sprinter 311" р.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 , приймаючи до уваги розписку ОСОБА_5 від 26.12.2025 року, відповідно до якої він отримав від слідчого вказане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, необхідно вважати повернутим за належністю ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. 96-1, ст. 96-2 КК України, ст.ст. 100, 349, 368-371, 373, 374, 395, 532 КПК України, суд, –

ухвалив:
Визнати  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382 та ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання :
- за ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень;
- за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 1 200 (однієї тисячі двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді штрафу в розмірі 1 200 (однієї тисячі двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.
Запобіжний захід відносно засудженого не обирати.
Скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 04 грудня 2025 року, а саме на: грошові кошти (дві купюри номіналом по 100 доларів США з серійними номерами QВ77910131А, PB58324524L) та два аплікатори із змивами з вищевказаних купюр.
Після набрання вироком законної сили речові докази: два аплікатори із змивами з грошових купюр - знищити; транспортний засіб марки "Mercedes-Benz" моделі "Sprinter 311" р.н.з. НОМЕР_1 - передати власнику майна ОСОБА_8 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки "Mercedes-Benz" моделі "Sprinter 311" р.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 - вважати повернутим за належністю ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .
До речових доказів, що зберігаються в спецпакеті НПУ №KIV1125119, а саме: двох купюр номіналом по 100 (сто) доларів США із серійними номерами QВ77910131А, PB58324524L, відповідно до ст. 96-1, ст. 96-2 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію, вилучити в дохід держави.
На вирок може бути подана апеляція учасниками процесу до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Нововолинський міський суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя          ОСОБА_1