Справа № 626/2903/25
Провадження № 2-адр/626/1/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
додаткове 
27.01.2026 м.Берестин
Берестинський районний суд Харківської області у складі:
головуючої судді Бєлостоцької О.В., 
при секретарі Івашкіній Т.В., 
розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сімейка Артура Миколайовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу в адміністративній справі № 626/2903/25, -
ВСТАНОВИВ: 
Рішенням Берестинського районного суду Харківської області від 02 грудня 2025 року в адміністративній справі № 626/2903/25 позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено :
-скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП № 1/1160, винесену 21.07.2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито;
-стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 485 гривень 00 копійок.
15.12.2025 року до Берестинського районного суду Харківської області надійшла заява представника позивача адвоката Дьолога О.М. про ухвалення в адміністративній справі № 626/2903/25 додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 10000 гривень, оскільки це питання не було вирішено судом під час ухвалення рішення у зазначеній справі. 
Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням про зменшення витрат на правничу допомогу, в якому просила відмовити в повному обсязі в задоволенні вимог про стягнення з відповідача витрат на оплату правничої допомоги у розмірі 10000 грн 00 коп. В обгрунтування своєї позиції послалась на те, що відповідач вважає визначений позивачем розмір правничої допомоги завищеним та необгрунтованим. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Представник позивача не надав жодного документа наданих робіт (послуг). При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до Постанови ВС від 05.06.2018 року у справі № 904/8308/17 підставою для відмови у розподілі витрат на професійну правничу допомогу в заявленій сумі може бути ненадання переліку послуг (робіт), наданих (виконаних) адвокатом. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем до позовної заяви долучено ордер адвоката Сімейка А.М. від 12 вересня 2025 року на надання ОСОБА_1 правничої допомоги на підставі договору про надання правничої допомоги від 25 серпня 2025 року в Берестинському районному суді Харківської області (а.с.9 на звороті) та копію договору про надання правничої допомоги від 25 серпня 2025 року (а.с.10).
Відповідно до п.п. 1,5 договору про надання правничої допомоги від 25 серпня 2025 року клієнт ОСОБА_1 уповноважив адвоката Сімейка О.М. бути його представником, здійснювати захист прав та охоронюваних законом інтересів клієнта в судах, зокрема в Берестинському районному суді Харківської області про визнання недійсною та скасування постанови т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.07.2025 року № 1/1160 за справою про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП (а.с.10). 
За надання правничої допомоги, передбаченої умовами цього договору та представництво інтересів в суді клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) в загальній сумі 10000 гривень. Розмір винагороди (гонорару) є фіксованим (а.с.10).
Дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення у справі та перевіривши надані на підтвердження витрат на правничу допомогу докази, з`ясувавши позицію представника відповідача, суд дійшов наступних висновків. 
Відповідно до статті 16 КАС України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 252 КАС України, суд що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Питання про стягнення на користь позивача ОСОБА_1 судових витрат, пов`язаних з оплатою вартості правничої допомоги рішенням Берестинського районного суду Харківської області від 02 грудня 2025 року в адміністративній справі № 626/2903/25 не вирішено.
Згідно п.1) ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч.2-7 ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Відповідно до висновку, сформульованого у постанові Верховного Суду від 23 січня 2025 року у справі № 240/32993/23 (провадження № К/990/21951/24) несплата гонорару на момент розгляду справи не є підставою для відмови у його компенсації, якщо з договору про надання правничої допомоги випливає зобов`язання клієнта здійснити оплату.
Велика Палата Верховного Суду в п.п. 127-134, 147, 169 Постанови від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) сформулювала наступні висновки. 
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України. Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:- фіксованого розміру, - погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Приймаючи до уваги вищевикладене у сукупності, беручи до уваги клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, який на думку останнього, є завищеним та необгрунтованим, а також беручи до уваги принцип обґрунтованості та пропорційності розміру витрат на сплату послуг адвоката (правничу допомогу) до предмета спору, суд вважає, що у даному випадку розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню; справедливим і співмірним відшкодуванням витрат позивача на професійну правничу допомогу буде сума у розмірі 5000 грн 00 коп, оскільки розглянута справа 626/2903/25 не є складною, не потребувала дослідження та підготовки значного обсягу документів, судова практика у спірних правовідносинах є сталою, справа була розглянута судом у відсутність представників сторін.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 134,139, 252 КАС України суд, -
В И Р І Ш И В:
Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сімейка Артура Миколайовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу в адміністративній справі № 626/2903/25 - задовольнити. 
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок. 
В задоволенні іншої частини вимог про стягнення витрат на правничу допомогу – відмовити. 
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя