ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 755/3887/25
провадження № 2/753/418/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
10 лютого 2026 року м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Маркєлової В.М., 
розглянувши за наявними матеріалами справи за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, 
У С Т А Н О В И В:
11.04.2025 до Дарницького районного суду м. Києва на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва надійшла за підсудністю справа № 755/3887/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.
Позивачка просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Федеративної Республіки Нігерія, батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На обґрунтування позову зазначила таке.
12.09.2019 сторони зареєстрували шлюб, від якого мають спільну дитину - доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.02.2025 шлюб між сторонами розірвано. Відповідач уникає спілкування з дитиною, не був присутній при її народженні, не цікавиться її життям, а також розвитком та станом здоров`я, не утримує дитину. Дитина проживає разом із позивачкою, знаходиться на її утриманні. 
Ухвалою від 13.06.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в загальному провадженні; залучив до участі у справі як орган опіки та піклування для подання висновку на виконання своїх повноважень Службу у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та зобов`язав подати письмовий висновок щодо розв`язання спору - до наступного судового засідання; установив строки для подання учасниками справи заяв по суті спору.
23.07.2025 у зв`язку з неявкою відповідача суд відклав проведення підготовчого засідання на 14 год. 30 хв. 08.09.2025.
08.09.2025 у зв`язку з неявкою відповідача суд відклав проведення підготовчого засідання на 15 год. 00 хв. 14.10.2025. 
Представник Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації подав заяву про розгляд справи без його участі та висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав (документ сформований в системі «Електронний суд» 19.09.2025, зареєстрований судом 22.09.2025 за вх.. № 73221/25). 
Ухвалою від 14.10.2025 суд відклав проведення підготовчого засідання до 26.11.2025 на 16 год. 00 хв.
26.11.2025 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив до судового розгляду по суті на 09.02.2026 о 16 год. 00 хв.
Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не подавав причини неявки не повідомив. 
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Фактичні обставини справи, встановлені судом. Мотиви та норми права, з яких виходить суд.
12.09.2019 сторони зареєстрували шлюб (а.с.10).
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 , батьками якої, відповідно до копії свідоцтва про народження, є: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 (а.с.11).
Рішенням (заочним) Дніпровського районного суду м. Києва від 13.02.2025 у справі № 755/533/25 шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили (а.с.12-15).
Дитина мешкає разом із позивачкою, знаходиться на її утриманні.
Відповідач не цікавиться життям дитини, не надає матеріальної допомоги дитині. 
Згідно з висновком органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав (протокол засідання Комісії від 10.09.2025 № 17, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за можливо позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що він ухилився від виховання та утримання дитини.
Висновок мотивовано таким. До комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла ухвала Дарницького районного суду м. Києва про витребування висновку щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На час розгляду зазначеного питання Комісією встановлено, що батьки дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебвали в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в лютому 2025 року, хоча стосунки припинені набагато раніше. Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3 , 2023 року народження. Мати з донькою мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . Громадянка ОСОБА_1 самостійно займається вихованням та утриманням доньки. Батько дитини ОСОБА_2 є громадянином Федеративної Республіки Нігерія. Зі слів матері ОСОБА_1 , громадянин ОСОБА_2 тривалий час з дитиною не проживає, вихованням та утриманням не займається, не цікавиться її життям та здоров`ям, інтересами, не бере участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, не виявляє бажання спілкуватися з донькою, матеріально не допомагає, місце перебування його невідоме. Громадянин ОСОБА_2 жодного разу не звернувся до органу опіки та піклування чи до суду про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини. Це засвідчує, що батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 СК України передбачено, що батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей, а за ухилення від виконання своїх обов`язків, відповідно до ст.. 164 СК України можуть бути позбавлені батьківських прав. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських обов`язків. Це відсутність піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, коли батьки не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. 
Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою 27.02.1991 (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Згідно із ст. 18 Конвенції батьки або законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їхнього основного піклування.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» а кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.
Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до п. 16 цієї постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Суд установив, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо своєї малолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не піклується про фізичний та духовний розвиток доньки, не цікавиться її життям, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, що свідчить про те, що нехтування своїми батьківськими обов`язками є свідомим, тому позбавлення його батьківських прав повністю відповідає інтересам малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Суд вважає, що за встановлених у справі обставин, позивачка довела, що ОСОБА_2 ухиляється від виховання дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, тому позов підлягає задоволенню.
Водночас позбавлення батьківських прав відповідача щодо спільних з позивачкою дитини, не тягне для нього невідворотних наслідків, оскільки відповідач не позбавлений права бачитися з дитино та піклуватися ним, брати участь у його розвитку.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки, при зверненні до суду з позовом позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
Керуючись нормами ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-284, 288, 289, 354, 355 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Федеративної Республіки Нігерія, останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
На заочне рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення судового рішення.
Судове рішення складено 10.02.2025.

Суддя В.М. Маркєлова