Справа № 308/17354/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року         місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді   Крегул М.М.,
секретаря судового засідання Бегені В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Скрябін Олексія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення нею трирічного віку, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Скрябін О.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 ,звернувся до суду із даним позовом, який мотивує тим, що 04.11.2022 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу в них є неповнолітня дитина – ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Разом з тим зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між нами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, різні погляди на життя.
При цьому, відповідач у вихованні неповнолітньої дитини участі не бере, коштів на його утримання не надає, гроші на утримання дитини відмовляється платити, приховує свій дійсний заробіток.
Вказує, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає разом з неповнолітнім сином, проте коштів вкрай мало, і вистачає лише на предмети першої необхідності.
З урахуванням наведеного просить суд: 1) стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття; 2) Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання матері дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, щомісячно, з дня подання позову та до досягнення дитиною трирічного віку.
Позивач у судове засідання не з`явилася, однак від її представника адвоката Скрябіна О.М. до суду надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі. 
Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, однак від його представника адвоката Ковалець М.І. до суду надійшла заява про визнання позову.
В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1,4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Як вбачається з матеріалів справи 04.11.2022 року сторони по справі зареєстрували шлюб, що стверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 від 04.11.2022 року.
Від даного шлюбу у них народився син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позивач у позовній заяві стверджує, що син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, а відповідач жодним чином не надає їм допомоги в тому числі і матеріальної. 
Вказані обставини визнаються відповідачем, а тому доказуванню не підлягають (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно зі ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.  За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.  За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Позивачем ставиться вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) починаючи з дня подачі заяви до суду і до моменту досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Частиною п`ятою вказаної статті визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Отже, законодавцем визначено той мінімальний розмір частки, який повинен суд визначати у випадку присудження аліментів у частці від доходу платника аліментів.
Зі ст.182 СК України слідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Зважаючи на те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, відсутність у відповідача інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, визнання відповідачем позовних вимог, за таких обставин, суд дійшов до висновку, що відповідач зобов`язаний нести витрати на утримання свого сина у розмірі 1/4 частки від доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Окрім цього, позивач також просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання, матері дитини, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, щомісячно, з дня подання позову та до досягнення дитиною трирічного віку.
Згідно ч.1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.
Згідно із статті 84 СК України право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. 
Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.
Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застосування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі.
Виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на дружину до досягнення дитиною – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьохрічного віку в розмірі 1/4 частки усіх доходів, щомісячно.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати суд стягує з відповідача на користь держави.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Враховуючи, що відповідача було звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн. 
Керуючись ст. 24, 84, 180-182, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 76, 81, 141, 206, 258, 265, 354, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов адвоката Скрябін Олексія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення нею трирічного віку - задовольнити.
Стягнути із  ОСОБА_2  РНОКПП НОМЕР_2 на користь  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі (однієї четвертої) частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову 21 листопада 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2  РНОКПП НОМЕР_2 на користь  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 аліменти в розмірі  (однієї четвертої)  частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше половини розміру мінімальної зарплати за відповідний період, щомісячно на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3  трьохрічного віку, починаючи від дня пред`явлення позову 21 листопада 2025 року.
Стягнути із  ОСОБА_2  РНОКПП НОМЕР_2 на користь держави 1211,20 грн. (одну тисячу двісті одинадцять грн. двадцять коп.) судового збору.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони у справі:
Позивач:  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ).
Відповідач:  ОСОБА_2  ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ).

Суддя Ужгородського міськрайонного 
Суду Закарпатської області         М.М. Крегул