Справа № 278/755/25
2/296/1823/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
23 січня 2026 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі головуючого судді Шкирі В.М., за участі секретаря судового засідання Сейко Л.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача -адвоката Левчук Т.В., представника заінтересованої особи- Савчук О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Служба у справах дітей Червоненської селищної ради, про позбавлення батьківських прав, визначення місця проживання малолітніх дітей, стягнення аліментів, –
В С Т А Н О В И В :
18.03.2025 до Корольовського районного суду м. Житомира за підсудністю з Житомирського районного суду Житомирської області надійшли матеріали цивільної справи № 278/755/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Орган опіки та піклування Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, про позбавлення батьківських прав, визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком, та стягнення аліментів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 (позивач) та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, зареєстрованому 11.03.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області. Про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис №339. Зазначений факт підтверджується копією рішення Богунського районного суду м.Житомира від 26 грудня 2022 року.
Подружжя має двох спільних дітей: син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За сприянням Служби у справах дітей Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області в січні 2025 року, ОСОБА_1 забрав дітей з будинку ОСОБА_2 , яка не займалась їх вихованням і утриманням, а сплачувані позивачем на утримання дітей кошти, витрачала виключно на себе, постійно зловживаючи спиртними напоями, фактично залишила дітей напризволяще в приміщенні, в якому не підтримувала санітарного стану, й подальше перебування дітей з матір`ю в її помешканні стало загрозою для здоров`я та життя дітей. 
У зв`язку з цим, з січня 2025 року ОСОБА_1 самостійно утримує двох неповнолітніх дітей та виховує їх. Відповідач і наразі отримує аліменти на дітей, які з нею не проживають.
З огляду на такі обставини, позивач вимушений, турбуючись про інтереси дітей, ініціювати питання про позбавлення ОСОБА_2 , батьківських прав стосовно малолітніх дітей та визначення їх місця проживання з ним та стягнення аліментів з відповідача для утримання дітей.
Ухвалою судді від 01.04.2025 справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.
08.05.2025 суд задовільнив заяву представника позивача - адвоката Т.Левчук та перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, а також залучив до участі у розгляді справи Службу у справах дітей Червоненської селищної ради. 
22.10.2025 підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті.
Відповідач в судові засідання призначені на 20.11.2025 (повідомлена 13.11.2025 (а.с.141) 18.12.2025 (повідомлена 11.12.2025 (а.с.155) та 14.01.2026 (повідомлена 08.01.2026)
14.01.2026 відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча в цей день та час перебувала в приміщенні суду та подала заяву про заміну судді, вказавши в обгрунтування, що не довіряє.
Суд сприйняв це як заяву про відвід за результатами розгляду якої постановлено ухвалу про відмову в її задоволенні.
Клопотання про відкладення судового розгляду при цьому відповідач не подавала.
Враховуючи поведінку відповідачки та пріорітетність справи, оскільки вона стосується двох неповнолітніх дітей суд прийняв рішення про розгляд справи та ухвалення рішення без участі відповідача, оскільки надані докази дозволяли ухвалити рішення по суті, а вона будичи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи не з`являлася до суду. 
Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , документується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим 30.08.2019 Богунським РВ у м. Житомирі УДМС України в Житомирській області. ОСОБА_1 присвоєно ідентифікаційний номер НОМЕР_2 . Згідно витягу з реєстру територіальної громади, ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.22-25).
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчать свідоцтва про народження дітей (а. с. 12-13).
Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 26.12.2022 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.19-20).
19.12.2022 Богунським районним судом м.Житомира видано судовий наказ, яким ухвалено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду - 3 01.12.2022 року та до повноліття дітей (а.с.21).
За довідкою від 01.09.2025 №116406 у ОСОБА_1 відсутня заборгованість по аліментам (а.с.144).
Відділ (служба) у справах дітей Станишівської сільської ради 10.09.2026 листом №210 повідомив ОСОБА_1 про те, що діти з січня 2025 року не проживають з матір`ю- ОСОБА_2 . Отримані кошти на дітей вона витрачає за власними потребами. (а.145) Також не вдалося здійснити обстеження умов проживання в АДРЕСА_2 (житло де раніше жили діти) оскільки ОСОБА_2 відсутня в житлі . Діти з січня 2025 року не проживають в с. Туровець (а.с.146-147) 
01.11.2023 Житомирською клінічною дитячою лікарнею складено повідомлення про те, що малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 о 15:20 побила вдома мама (а.с.26).
24.01.2024 Служба у справах дітей склала акт обстеження умов проживання, на підставі повідомлення старости про неналежне виконання матір`ю батьківських обов`язків. Яким встановила не належні умови для проживання дітей, також зазначила, що з матір`ю неодноразово проводились співбесіди, проте жінка продовжує зловживати алкоголем, висновків остання для себе не зробила (а.с.28 Зворот).
Згідно Висновку комісії з питань захисту прав дитини від 14.11.2024 було вирішено провести інформаційно роз`яснювальну роботу з ОСОБА_2 , щодо неналежного виконання батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.26 Зворот).
Згідно довідки від 05.11.2024 підписаної директором Станишівського ліцею Станишівської сільської ради, повідомляється , що учень 8 класу ОСОБА_3 не відвідує заняття тривалий час. Класний керівник зв`язок із матір`ю підтримувала, остання повідомила, що у зв`язку підвищеною тривожністю, тахікардією, стресом (через масовані обстріли) її син не відвідує заняття. Жодних довідок від лікаря матір не надавала (а.с.27).
До січня 2025 року діти проживали з матір`ю – ОСОБА_2 , проте за сприянням Служби у справах дітей Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області в січні 2025 року, ОСОБА_1 забрав дітей до себе. 
З того часу і по сьогоднішній день вони проживають із ним та перебувають на його повному утриманні, що підтверджується письмовими доказами, які додані до позовної заяви.
Діти на даний час проживають за тією ж адресою, що і ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 , даний факт підтверджує довідка Червоненською селищною радою, Бердичівського району, Житомирської області, Відділ «Цент надання адміністративних послуг» Червоненської селищної ради, Бердичівського району, Житомирської області № 57/01-73 від 05.02.2025 року (а.с.14).
Згідно Характеристики виданої виконкомом Станишівської сільської ради Житомирського району, Житомирської області від 03.02.2025 відносно ОСОБА_2 , зазначається, сім`я ОСОБА_2 перебувала в полі зору Служби у справах дітей Станишівської сільської ради Житомирського району та КМП «Центру надання соціальних послуг» з початку 2024 року. ОСОБА_2 вихованням дітей не займалась, постійно зловживала спиртними напоями, не підтримувала санітарного стану в житловому будинку, вела аморальний спосіб життя. Як висновок, зазначається, що подальше перебування дітей з матір`ю стало загрозою для життя та здоров`я дітей у зв`язку з цим батько ОСОБА_5 забрав їх до себе (15).
Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_1 , від 30.01.2025 вказується, що житлово-побутові умови проживання належні (а.с.16 Зворот).
Рішенням Виконавчого комітету Червоненської селищної ради Бердичівського району Житомирської області 09.06.2025 №88 було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . Згідно Висновку №5 від 09.06.2025, виданого Комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Червоненської селищної ради вирішено: позбавити ОСОБА_2 відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.87-91).
Водночас Рішенням Виконавчого комітету Червоненської селищної ради, Бердичівського району, Житомирської області, 09.06.2025 №87 було затверджено висновок щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей. Згідно Висновку №1 від 09.06.2025 виданого Службою у справах дітей Червоненської селищної ради вирішено: визначити місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.92-95). 
Представник органу опіки та піклування - Савчук О.М. під час свого виступу  повідомила суд, що вона проводила бесіду з дітьми, які однозначно висловилися, що хочуть жити з батьком. Вона знає, що в батька є необхідні умови, служба обстежувала його житло, складено відповідний акт, Вона повністю на стороні позивача та підтримує його в його позовних вимогах.
Під час судового розгляду суд допитав також ряд свідків, які будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази засвідчили наступне.
20.11.2025 ОСОБА_1  засвідчив , що має з відповідачем двох неповнолітніх дітей. Він є військовослужбовцем, якось, коли він перебував на ротації, прийшов його син ОСОБА_6 та повідомив, що його побила матір, яка була в нетверезому стані. На тілі сина були тілесні ушкодження, вони з цього приводу зверталися в заклад охорони здоров`я. Коли йому повідомили, що молодша дитина в небезпеці він відразу поїхав в село та разом з працівниками відповідних служб забрав дитину, яка була занедбана, дитину фактично доглядав старший брат, а не мати. Майже відразу він оформив доньку в дошкільний заклад щоб вона могла нормально розвиватися, контролює сина, щоб той відвідував школу. У нього прекрасні відносини з дітьми. За час перебування у нього дітей - з січня 2025 року відповідачка не цікавиться їх життям, не утримує їх, не вітає зі святами. При цьому вона отримує від нього аліменти, приблизно до 15 тисяч та витрачає їх на свої потреби, зловживає алкоголем, хоча за законом це гроші дітей. Тому він змушений йти на крайній шаг та позбавляти матір своїх дітей батьківських прав та вирішувати питання їх проживання з ним та стягнення з неї аліментів. Він живе з матір`ю пенсіонеркою в них нормальні умови створені для дітей, інших дітей він не має та буде дбати та виховувати своїх. Також повідомив, що цей позов не намір ухилитися від служби. Він своє відвоював, є учасником бойових дій, має 2 групу інвалідності строком до 2027 року (має відповідне посвідчення).
20.11.2025 допитано ОСОБА_7 (староста села Туровець) яка засвідчила, що знає обох ОСОБА_8 . Дана раніше працювала бухгалтером, була позитивною жінкою. Згодом від жителів села почали надходити скарги на неї , люди повідомляли, що вона агресивна. Одного разу її повідомили вчителі, що ОСОБА_3 місяць не ходить до школи, вона повідомила службу і їх родину взяли на облік. Сусіди розповідали їй як старості, що діти плачуть, вона їх б`є Якось її повідомив соціальний працівник ОСОБА_9 , що ОСОБА_10 кинула дитину в ставок, вона викликала службу у справах дітей і вони вилучили дитину та передали її батьку. Дана постійно погрожує розправитися з тим хто на неї скаржиться. Після вилучення в дитини питали з ким вона хоче жити, дитина відповіла їм, що з батьком.
18.12.2025 було допитано ОСОБА_11 (матір позивача та бабуся дітей) яка засвідчила, що старший онук ОСОБА_12 якому 14 років приїхав до них у грудні 2024 року та повідомив, що мати застосовує до нього фізичне насилля - бігала якось з ножем, побила його, а тому він більше не хоче жити з нею, а хоче жити з татом. Вони звісно на це погодилися. Її син дуже любить дітей постійно про них турбується, одягає, це мабуть злить Дану. Якось син купив ОСОБА_13 телефон, а вона здала його в ломбард . ОСОБА_12 скаржився, що мати ОСОБА_14 приводить додому компанії, в стані алкогольного сп`яніння вчиняє конфлікти. Коли син забрав ОСОБА_15 вона була брудна, недоглянута, мала педикульоз (воші), одяг порваний. Як діти почали жити з ними вони з сином влаштували ОСОБА_15 в дитсадок, ОСОБА_12 почав регулярно ходити до школи. Ніякої, ні матеріальної , ні моральної підтримки дітям від матері нема. Лише одного разу вона в супроводі поліції приїхала та кричала, що дітей викрали, поліція все з`ясувала і поїхала. Також зазначила, що вони жодним чином не перешкоджають дітям бачитися з матір`ю - вони самі не хочуть.
14.01.2026 опитано ОСОБА_3 (неповнолітня дитина сторін) будучи попереджений, що говорити треба правду, пояснив суду, що йому 14 років він навчається у школі. До кінця 2024 він жив з мамою та меншою сестрою в с. Туровець. Спочатку було все нормально, згодом мати почала зловживати алкоголем, нічого не робила по господарству, не готувала їжу, не прибирала в будинку. Він змушений був готувати, іноді макарони, іноді гречку, тобто те що навчився. Він просив готувати маму але вона не готувала також він знає, що вона ніде не працювала, а просто проводила час на свій розсуд. Гроші на продукти завжди давав батько, як і одягав їх з сестрою. Він приїжджав, садив їх в автомобіль і віз одягати. Мати часто водила компанії, пила, робилася агресивною. Одного разу вона побила його "держаком від віника" за те що він ніби то він образив сестру, хоча такого не було. Зазначив, що мати не одноразово його вдарила з пересердя, а била з усієї сили не один раз, при цьому не дивилася куди б`є. Ці побої він зняв в лікарні. Сестру мати також била, давала їй ляпаси по обличчю та плакала. Взимку вони сиділи в холоді. Він не витримав і пішов до бабусі - матері його матері. Він неодноразово пробачав матері та повертався додому, проте наразі не може і не хоче її пробачити. Коли він сказав, що хоче жити з батьком той відразу погодився. З часу, як він живе в батька (кінець 2024 року), його моральний стан покращився він наїдений, одягнений, ходить до школи, а коли жив з мамою майже не ходив, (а сестра в садок), в нього є друзі, батько дбає про них з сестрою та забезпечує їх. Сестра ніколи не згадує матір, він не чув що вона про неї питала взагалі чи говорила, що хоче до неї. За той період, що вони в батька вона нічого їм не купувала та не передавала, хоча він знає, що вона отримує аліменти від батька. Також вона не вітала їх зі святами чи днем народження. Одного разу він захворів та не був у школі, а коли прийшов, однокласники сказали, що приходила його матір та поводилася агресивно, їм здалося, що вона не твереза. Також розповів, що молодша сестра була занедбана, мама її не гляділа. Якось йому розповіли, що вона кинула її в ставок, а потім її вилучили служби та забрав батько. Лише через рік молодша сестра перестала говорити нецензурні слова, бо в їх родині більше ніхто не матюкається не б`ється і він хоче жити саме з батьком також переконаний, що і сестра теж. 
ОСОБА_16 , будучи попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази чи відмову від їх дачі засвідчила, що вона живе по сусідству з ОСОБА_17 . Всі в селі, в тому числі і вона знають, що вже зранку ОСОБА_10 напідпитку. Вона не дбає про своїх дітей, їй важко назвати її матір`ю. Якось вона була вдома та почула, як за городом кричить дитина: "мама, мама, мама" вона побігла туди і побачила, що на тонкому льоду (який через 2 дні повністю розтав) майже роздягнена - ОСОБА_15 (донька сторін) і кличе матір, яка не реагує. Потім вона забрала дитину з льоду, дитина була налякана. Про цей інцидент вона повідомила голову громади. Також засвідчила, що бачила неодноразово, як приїздив ОСОБА_5 до житла ОСОБА_2 та його дітей, привозив їжу, забирав дітей та привозив повністю одягнутими в новий одяг. На її думку лише батько дбає про дітей. 
Таким чином, під час розгляду цієї справи, суд встановив, що між сторонами існує спір з приводу утримання двох неповнолітніх дітей, що регулюється нормами Сімейного кодексу України.
Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").
Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги як першочергове міркування при прийнятті відносно неї будь-яких дій або рішень як у державній, так і у приватній сфері. Найкраще забезпечення інтересів дитини – це право, принцип і правила процедури, які засновані на оцінці усіх елементів, що відображають інтереси дитини у конкретних обставинах. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини з метою прийняття рішення про застосування тієї чи іншої конкретної міри належить діяти в наступному порядку: 
1) з урахуванням конкретних обставин справи слід визначити, в чому полягають відповідні елементи оцінки найкращих інтересів, наповнити їх конкретним змістом і визначити значимість кожного з них у співвідношенні з іншими; 
2) з цією метою необхідно слідувати правилам, що забезпечують юридичні гарантії та належну реалізацію цього права.
Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.
Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:
- не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; -жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків.
Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовного її неповнолітніх дітей  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  позивач (батько дітей) посилалася, зокрема на те, що після розлучення їх діти деякий час проживали з матір`ю, при цьому, мати вихованням дітей не займалася (фактично ухилялася від цього надаючи пріоритет зловживанню алкоголем та своїй особі), жорстоко з ними поводилася (побила сина, що зафіксовано медичним висновком) та не забезпечувала їх належно їжею, теплом, хоча мала таку змогу отримуючи аліменти, які як встановлено судом, він і наразі сплачує не дивлячись на те, що діти з січня 2025 року живуть з ним. 
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.
Суд під час розгляду справи встановив, що після розлучення ОСОБА_2 з двома неповнолітніми дітьми проживала разом в с.Туровець , що на Житомирщині та потрапила в поле зору соціальної служби після того, як її старший син ОСОБА_12 протягом місяця не відвідува школу, про що було повідомлено старосту села..
Згідно довідки від 05.11.2024 підписаної директором Станишівського ліцею Станишівської сільської ради, повідомляється , що учень 8 класу ОСОБА_3 не відвідує заняття тривалий час. Класний керівник зв`язок із матір`ю підтримувала, остання повідомила, що у зв`язку підвищеною тривожністю, тахікардією, стресом (через масовані обстріли) її син не відвідує заняття. Жодних довідок від лікаря матір не надавала (а.с.27).
24.01.2024 Служба у справах дітей здійснила вихід за місцем проживання родини ОСОБА_8 та склала акт обстеження умов проживання, на підставі повідомлення старости про неналежне виконання матір`ю батьківських обов`язків. Яким встановила не належні умови для проживання дітей, також зазначила, що з матір`ю неодноразово проводились співбесіди, проте жінка продовжує зловживати алкоголем, висновків остання для себе не зробила (а.с.28 Зворот).
Згідно Висновку комісії з питань захисту прав дитини від 14.11.2024 було вирішено провести інформаційно роз`яснювальну роботу з ОСОБА_2 щодо неналежного виконання батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.26 Зворот).
До січня 2025 року діти проживали з матір`ю – ОСОБА_2 , проте за сприянням Служби у справах дітей Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області в січні 2025 року, ОСОБА_1 забрав дітей до себе. 
Про неналежне виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків засвідчили і свідки, які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази - ОСОБА_1 (позивач допитаний в якості свідка), ОСОБА_11 (бабуся дітей), ОСОБА_7 (староста села) ОСОБА_18 .
У рішенні від 16 липня 2015 року справі "Мамчур проти України" (заява№ 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
На переконання суду, надані стороною позивача докази свідчать, що діти під час проживання з матір`ю перебували у досить неблагополучних умовах, які створила мати дітей (старша дитина не навчалася згідно графіку, пропускала навчання; молодша дитина - не відвідувала дошкільний заклад, хоча представник органу опіки засвідчив, що такий був на території місця проживання родини ОСОБА_8 ; з показів свідків та старшої дитини - ОСОБА_2 постійно зловживала алкоголем, діти не мали достатнього та необхідного для їх віку харчування, хлопчик з 13 річного віку сам готував їжу, доглядав сестру та прибирав в оселі)
Окрему увагу суд надає факту побиття дитини матір`ю - ОСОБА_19 .
У постанові КЦС ВС від 4 квітня 2024 року у справі № 553/449/20 колегія суддів зазначила, що під час розгляду судом та/або органом опіки та піклування спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, обов`язково беруться до уваги факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності (ч. 4 ст. 22 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
Так 01.11.2023 Житомирською клінічною дитячою лікарнею складено повідомлення про те, що малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 о 15:20 побила вдома мама (а.с.26).
Обставини отримання тілесних ушкоджень повідомив суду безпосередньо і сам ОСОБА_3 який вказав, що мати побила його "держаком від віника" за те що він ніби то образив сестру, хоча такого не було. Зазначив, що мати не одноразово його вдаряла з пересердя, а била з усієї сили не один раз, при цьому не дивилася куди б`є. Ці побої він зняв в лікарні. 
З огляду на викладене суд вважає доведеним факт жорсткого поводження матір`ю зі своєю дитиною, що є також однією з самостійних підстав для позбавлення батьківських прав.
Не залишилося поза увагою суду і те, що відповідач будучи достеменно обізнана, що позивач намагається позбавити її батьківських прав, визначити місце проживання її дітей та стягнути з неї аліменти про що свідчить її заява від 01.07.2025 (а.с.76)
Так 01.07.2025 відповідач вперше подала суду клопотання про відкладення розгляду справи для можливості зібрати докази проти позову та 23.07.2025 особисто отримала примірник позову з додатками про що свідчить її підпис (а.с.76) 
Судом у справі проведено 7 судових засідань, в жодне з яких вона не з`явилася. Також після отримання позову вона не подавала заперечень проти позову .
Так лише факт заперечення ОСОБА_2 проти позову, міг свідчити про її інтерес до дитини (рішенні від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" (заява № 31111/04). Натомість, протягом тривалого проміжку часу, жодного інтересу до дітей суд не встановив. 
Все це в своїй сукупності (письмові докази, свідчення свідків, опитування дитини, поведінка відповідача) дозволяють суду дійти висновку, що дійсно наявні підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно двох її дітей.
Щодо визначення місця проживання дітей.
При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню наступні базові елементи: 
(а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини, (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту.
Рішенням Виконавчого комітету Червоненської селищної ради Бердичівського району Житомирської області 09.06.2025 №87 було затверджено висновок щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей. Згідно Висновку №1 від 09.06.2025, виданого Службою у справах дітей Червоненської селищної ради вирішено: визначити місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.92-95). 
Діти сторін з січня 2025 року проживають з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 про що свідчить довідка Червоненської селищної ради № 57/01-73 від 05.02.2025 року (а.с.14).
Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_1 , від 30.01.2025 вказується, що житлово-побутові умови проживання належні (а.с.16 Зворот).
У постанові Верховного Суду складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 лютого 2023 року у справі № 753/572/20, , зазначено, що: «дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Під час визначення місця проживання дитини, зважаючи на вікову категорію, необхідно проводити з нею бесіду, головним завданням якої є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення її інтересів та з`ясування думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків.
Судом була почута дитина сторін - ОСОБА_3 , який досяг віку з якого вільно може висловити свою думку(14 років). Під час його опитування він повідомив суд, що бажає проживати з батьком, це відповідає його інтересам, батько дбає, піклується про них з сестрою, також він знає, що і його сестра бажає жити разом з ними. 
У суду нема підстав сумніватися в словах дитини, його пояснення були сприйняті судом безпосередньо, на думку суду це були щирі слова дитини, виражені вільно, без примусу чи погроз.
Враховуючи викладене в цій частині позовні вимоги також підлягають задоволенню
Щодо стягнення аліментів.
При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч.3 ст.166 СК України).
При цьому особа, позбавлення батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.2 ст.166 СК України)
У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей (постанова Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 682/690/16-ц).
З урахуванням предмета цього спору ( позбавлення прав одного з батьків, який отримує аліменти та стягнення аліментів на утримання дитини з особи, що позбавляється батьківських прав., однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі.
На підставі поданих позивачем доказів судом встановлено, що діти сторін проживають з батьком (позивач по справі) з січня 2025 року (а.с14,16 145,146,147) проте він продовжує сплачувати аліменти на виконання судового наказу Богунського районного суду м. Житомира від 22 лютого 2024 року по справі №295/12658/22 та не має заборгованості (а.с.144)
Існування судового наказу Богунського районного суду м. Житомира від 22 лютого 2024 року по справі №295/12658/22 про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача повинно оцінюватись з урахуванням обставин, які змінились після його постановлення.
Аліменти – це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Разом з тим, способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені частиною другою статті 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.
Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
За приписами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (диспозитивність судового процесу).
Позовні вимоги — це, по суті, прохання позивача до суду у позовній заяві, які описують, що саме позивач вимагає від відповідача.
Позивач не ставив перед судом вимогу про припинення стягнення з нього аліментів при подачі позову, а тому це питання не розглядається судом, бо це фактично вихід за межі позовних вимог.
Разом з тим, суд вважає, що обставини, які виникли після постановлення судового наказу Богунського районного суду м. Житомира від 19 грудня 2022 року, а саме проживання дітей разом з батьком, а також фактичне не проживання дітей з матір`ю, яку суд цим рішенням позбавляє батьківських прав, мають істотне значення та є підставою, яка вказує на необхідність стягнення аліментів саме з відповідача на користь позивача. 
Суд зважає на те, що за загальним правилом, яке випливає зі змісту частини п`ятої статті 183 Сімейного кодексу України (той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину), розмір аліментів на двох дітей становить 1/3 частку заробітку (доходу) платника аліментів.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача в розмірі саме 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позов надійшов до суду 14.02.2025 року, тому стягнення аліментів має бути здійснено саме з цієї дати.
Також суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, як те передбачено п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України.
Щодо судових витрат.
Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач при зверненні до суду сплатив 14.02.2025 - 1211,20 грн та 28.03.2025 - 3633,60 грн (за 4 позовні вимоги немайнового характеру- позбавлення батьківських прав щодо двох дітей та вищначення місця проживання двох дітей) , що загалом становить 4844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) гривні 80 копійок.
За вимогами, щодо стягнення аліментів, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" тому він не сплачений при подачі позову.
Оскільки суд задовільнив позовні вимоги повністю стягненню з відповідача на користь позивача підлягає саме 4844,80 грн.
Також на користь держави з ОСОБА_2 слід стягнути 1211,20 грн судових витрат за стягнення аліментів, що відповідає ч.6 ст.141 ЦПК України 
На підставі ст.164,166, 180-182,191, СК України, керуючись ст. ст.12,48, 76-81, 263-265,274-279 ЦПК України суд,-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Служба у справах дітей Червоненської селищної ради, про позбавлення батьківських прав, визначення місця проживання малолітніх дітей, стягнення аліментів - задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей -  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визначити місце проживання неповнолітніх дітей -  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком - ОСОБА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 лютого 2025 року і до досягнення старшою дитиною повноліття п повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - у межах суми платежу за один місяць
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 4844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) гривні 80 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок
Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 23.01.2026
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 

Суддя В. М. Шкиря