П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/18739/25	

 	Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І. Дата і місце ухвалення: 07.11.2025 р., м. Одеса 	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого – Ступакової І.Г.
суддів – Бітова А.І.
– Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просила суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в перерахунку пенсії від 20.05.2025 р. № 155350000981;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії за віком відповідно до закону України "Про державну службу" у розмірі 60 % від усіх сум заробітної плати згідно з довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 30.07.2024 р. № 02-М-15112/6-о/в та довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 20.08.2024 р. № 02-М-15112/9-о/в, виданих Департаментом праці та соціального політики Одеської міської ради, починаючи з 02.05.2024 р. з урахуванням уже отриманих сум пенсії;
- звернути рішення до негайного виконання в межах одного місяця.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 28.08.2024 р. позивач звернулась до відповідача-1 із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", надавши всі необхідні документи для призначення пенсії, в тому числі і довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 30.07.2024 р. № 02-М-15112/6-о/в та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 20.08.2024 р. № 02-М-15112/9-о/в, виданих Департаментом праці та соціального політики Одеської міської ради. Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відмовлено у переведенні пенсії. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2024 р. у справі № 420/29009/24 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , зокрема, скасовано оскаржуване рішення та зобов`язано повторно розглянути заяву позивача. 14.05.2025 р. позивач звернулась до відповідача-1 із заявою про повне виконання вказаного рішення суду, на яку відповідач-1 листом від 28.05.2025 р. повідомив про наявність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20.05.2025 р. № 155350000981 про відмову в перерахунку пенсії. Позивач вважає свої права порушеними, а рішення протиправним та таким, що порушує її конституційне право на пенсійне забезпечення, а тому звернулась до суду з даним позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасувано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20.05.2025 р. № 155350000981 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу" на підставі довідок Департаменту праці та соціального політики Одеської міської ради від 30.07.2024 р. № 02-М-15112/6-о/в та від 20.08.2024 р. № 02-М-15112/9-о/в. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 28.08.2024 р. перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу" шляхом врахування при обчисленні її розміру відомостей про заробітну плату на підставі довідок Департаменту праці та соціального політики Одеської міської ради від 30.07.2024 р. № 02-М-15112/6-о/в та від 20.08.2024 р. № 02-М-15112/9-о/в, з урахуванням раніше виплачених сум.
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 07.11.2025 р. та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що заявлені позовні вимоги стосуються періодів з 28.08.2024 тому, враховуючи день звернення до суду – 12.06.2025, що виходить за межі шестимісячного строку, встановленого статтею 122 КАС України. Апелянт вважає, що пропущений строк звернення до суду, не підтверджено позивачем жодними доказами.
На переконання апелянта, задовольняючи позовні вимоги позивача суд не врахував, що перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
На виконання рішення суду №420/29009/24 до стажу державної служби ОСОБА_1 зараховано період роботи з 20.05.2002 по 01.05.2024. Станом на 01.05.2016 стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців становить — 14 років 00 місяців 05 днів.
Однак, при переведені на пенсію за віком відповідно до Закону № 889 заробітну плату не враховано, оскільки в рішенні суду №420/29009/24 відсутні зобов`язання щодо врахування вищезазначених довідок. Загальний розмір пенсії згідно Закону № 889 складає 2361,00 грн., а розмір пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 складає 6208,68 грн.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначається про обґрунтованість і законність рішення суду першої інстанції, тому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та з 02.10.2018 р. отримувала пенсію за віком за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно записів №30-42 трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 позивач у працювала в Управління праці та соціального захисту населення Малиновськоі? раи?адміністраціі? Одеського міськвиконкому та в Департаменті праці та соціальноі? політики Одеськоі? міськоі? ради в Управління соціального захисту населення в Малиновському раи?оні м. Одеси, а з 20.05.2002 р. по 01.05.2024 р.
30.07.2024 р. Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради на підставі Постанови правління Пенсійного фонду України "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям" від 17.01.2017 р. № 1-3 видано довідку № 02-М-15112/6-о/в про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за якою ОСОБА_1 працювала в Управлінні соціального захисту населення в Хаджибейському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на посаді головного спеціаліста, заробітна плата станом на 01.07.2024 р. становить 11701,30 грн.
30.07.2024 р. позивач звернулась із заявою до відповідача-1 із заявою про переведення її з пенсіі? за віком згідно Закону Украі?ни "Про загальнообов`язкове державне пенсіи?не страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону Украі?ни "Про державну службу". 
За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду в Закарпатській області, яке прийнято рішення від 07.08.2024 р. №155350000981 про відмову у переведенні на інший вид пенсії. В рішенні, зокрема, вказано, що довідки про заробітну плату №02-М-15112/6-о/в від 30.07.2024 р. (зареєстровані під одним вихідним номером) не відповідають вимогам Постанови КМУ № 3622 від 14.09.2016 р. та Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб (зі змінами від 12.07.2024 р. №823). 
На заяву позивача 20.08.2024 р. Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради на підставі Постанови правління Пенсійного фонду України "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям" від 17.01.2017 р. № 1-3 видано довідку № 02-М-15112/9-о/в про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, за якою середній розмір надбавок, премій та інших виплат за червень 2024 року становить 21475,91 грн. 
28.08.2024 р. позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області із заявою про переведення з пенсіі? за віком згідно Закону Украі?ни "Про загальнообов`язкове державне пенсіи?не страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону Украі?ни "Про державну службу", до якої долучила, зокрема, довідки від 30.07.2024 р. № 02-М-15112/6-о/в та від 20.08.2024 р. №02-М-15112/9-о/в.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 04.09.2024 р. № 155350000981 відмовлено у призначенні іншого виду пенсії у зв`язку з тим, що станом на 01.05.2016 р. позивач не перебувала на посаді державного службовця та станом на цю дату не мало в наявності 20 років стажу на державній службі.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2024 р. у справі № 420/29009/24, залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2025 р. визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 07.08.2024 р. №155350000981 та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 04.09.2024 р. №155350000981 про відмову в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу"; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.08.2024 р. №5358 про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу", зарахувавши до її стажу державної служби період роботи з 20.05.2002 р. по 01.05.2024 р. 
14.05.2025 р. позивач звернулась до відповідача-2 із заявою про виконання рішення суду по справі № 420/29009/24.
19.05.2025 р. на виконання вказаного рішення, та з урахуванням правової оцінки, наданої судом першої інстанції, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області зараховано до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 20.05.2002 р. по 01.05.2024 р. Станом на 01.05.2016 р. стаж на посадах, віднесених категорій посад державних службовців становить - 14 років 00 місяців 05 днів. Крім того, позивачу 28.08.2024 р. призначено пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу". 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20.05.2025 р. № 155350000981 повторно розглянуто заяву позивача від 28.08.2024 р. та відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії у зв`язку із недоцільністю. 
Листом від 28.05.2025 р. № 1500-0307-8/97965 відповідач-1 повідомив позивача про відмову відповідача-2 у перерахунку пенсії, у зв`язку з тим, що в рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2024 р. № 420/29009/24 відсутнє зобов`язання щодо врахування довідок про заробітну плату, а також оскільки при їх врахуванні розмір пенсії зменшується. 
Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, тому звернулась до суду з цією позовною заявою. 
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на врахування при обчисленні та виплаті пенсії довідок про заробітну плату державних службовців. Однак обчислення та виплата пенсії позивачу здійснюється без врахування останніх, попри те, що позивач надавала довідки Департаменту праці та соціального політики Одеської міської ради від 30.07.2024 р. № 02-M-15112/6-о/в та від 20.08.2024 р. № 02-M-15112/9-0/в під час звернення до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перехід на інший вид пенсії 30.07.2024 р. та 28.08.2024 р. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015р. №889-VIII.
За змістом п.2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01.05.2016р. втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-ХІІ, крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у п.п.10 і 12 цього розділу.
Згідно з ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011р. -страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 Закону №1058-IV.
При цьому, зазначений вік визначається ст.26 вказаного Закону.
Тобто, до 01.05.2016р. (тобто дати набрання чинності Законом №889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:
а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків та 60 років для жінок) та мають передбачений законом страховий стаж;
б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01.05.2016р., відповідно до ст.90 Закону №889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-IV.
Разом з тим, законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.
Згідно з п.10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
За правилами п.12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, розділом ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 р. певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016р. на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст.37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Аналізуючи вищезазначені норми чинного законодавства, колегія суддів доходить висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016р. є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ і розділом ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Отже, після 01.05.2016 р. зберігають право на призначення пенсії державного службовця згідно зі ст.37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п.п.10,12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ, та мають передбачені ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Аналогічна правова позиція була викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019р. у справі № 822/524/18, а також у постанові Верховного Суду від 02.04.2020р. у справі №687/545/17.
У відповідності до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, що викладені в постановах Верховного Суду.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2024 р. у справі № 420/29009/24 відповідачем призначено позивачу пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ, п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. № 889 з 28.08.2024 р. 
У зв`язку із наведеним, а також зважаючи на положення Закону № 3723-ХІІ та Порядку № 622, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач має право на врахування при обчисленні та виплаті пенсії довідок про заробітну плату державних службовців, оскільки Законом №889-VIII та Законом №3723-XII не передбачена можливість призначення пенсії державного службовця без урахування довідок про заробітну плату. При цьому, розмір пенсії державного службовця визначається шляхом отримання заробітку та відсотка заробітку.
Аргументуючи правомірність своєї відмови, апелянт вказує, що довідки від 30.07.2024 р. № 02-M1-15112/6-0/в та від 20.08.2024 р. № 02-M-15112/9-о/в, видані Департаментом праці та соціального політики Одеської міської ради, не відповідають вимогам Постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб" від 14.09.2016 р. № 622 (зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 р. № 823), якою затверджено форми довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям, оскільки видані на підставі Постанови правління Пенсійного фонду України "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям" від 17.01.2017 р. № 1-3, що втратила чинність, а отже відсутні підстави для їх врахування.
Вирішуючи спір по суті, судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні встановлено, що дійсно вказані довідки видано на підставі Постанови правління Пенсійного фонду України "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям" від 17.01.2017 р. № 1-3. 
Поряд з цим, суд першої інстанції зауважує, що попри внесення Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 р. № 823 змін до Постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб" від 14.09.2016 р. № 622, Постанова правління Пенсійного фонду України "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям" від 17.01.2017 р. Nє 1-3, втратила чинність лише з 13.11.2024 р., з чим погоджується колегія суддів.
Також суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зауважив, що матеріали адміністративної справи не містять відомостей про те, що на дату звільнення позивача з державної служби її посаду було визначено класифікаційним кодом, що обумовлювало б видачу довідок за нормами Порядку № 622, в редакції Постанови № 823.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Департамент праці та соціального політики Одеської міської ради, видаючи довідки від 30.07.2024 р. № 02-M-15112/6-о/в про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 20.08.2024 р. № 02-M-15112/9-о/в про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, правомірно керувався чинним на той момент законодавством, а саме Постановою № 1-3. 
Отже, довідки були видані за формою та змістом у порядку та спосіб, який був визначений на момент їх видачі; незаконними в судовому порядку не визнавались, а отже, є дійними.
На підставі наведеного, а також зважаючи на положення Закону № 3723-ХII та Порядку №622, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право на врахування при обчисленні та виплаті пенсії довідок від 30.07.2024р. № 02-M-15112/6-о/в та від 20.08.2024р. № 02-M-15112/9-0/в, виданих Департаментом праці та соціального політики Одеської міської.
Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідження.
Також, не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги про пропуск позивачем строку звернення до суду, оскільки відмова позивачу у перерахунку пенсії на підставі довідок Департаменту праці та соціального політики Одеської міської ради від 30.07.2024 р. № 02-М-15112/6-о/в та від 20.08.2024 р. № 02-М-15112/9-о/в здійснена відповідачем у рішенні від 20.05.2025 р., натомість з позовною заявою позивач звернулась 12.06.2025 р., тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду, визначеного ч.2 ст.122 КАС України.
Щодо посилання апелянта на втручання судом першої інстанції під час прийняття рішення у дискреційні повноваження відповідача колегія суддів зазначає таке.
У рішенні від 13.01.2011 по справі "Чуйкіна проти України" (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява №28924/04) суд констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.
Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).
Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.
У даному випадку пред`явлення позовних вимог про зобов`язання відповідача вчинити певні дії є дотриманням гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.
Відповідно до статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ефективним способом захисту порушеного права, окрім визнання дій протиправними є зобов`язання відповідача вчинити певні дії, тому доводи апелянта в цій частині не знайшли свого підтвердження.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про задоволення позову, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 262, 263, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 України, колегія суддів, - 
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2025року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 19 січня 2026 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова
Судді: А.І. Бітов
О.В. Лук`янчук