Справа №461/9960/25
Провадження №2/461/769/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року          м. Львів
Галицький районний суд м. Львова у складі: 
головуючого судді Зубачик Н.Б.,
секретаря судових засідань Чубей К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - 
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Герасимчук О.О., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, який зареєстрований 03.09.2005 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2402. Судові витрати, які складаються із витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 9000 грн. та судового збору у розмірі 968,96 грн. просить покласти на відповідача.
В обґрунтування заявленого позову представник покликається на те, що ОСОБА_1 перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 03 вересня 2005 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №2402. У шлюбі у сторін народилося четверо дітей. Представник зазначив, що подружжя разом не проживає, шлюбні відносини між ними припинилися, сторони перестали розуміти та любити один одного, відтак подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу неможливе. Просить позов задоволити.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.12.2025 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (у письмовому провадженні).
08.12.2026 представник позивача ОСОБА_3 через Електронний суд подав заяву, у якій зазначив, що сторона позивача підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить проводити розгляд справи без їх участі.
29.12.2025 відповідач ОСОБА_2 через Електронний суд подав відзив на позовну заяву, у якому повідомив, що не заперечує щодо розірвання шлюбу, однак зазначив, що вважає вимогу позивача щодо покладення судових витрат на нього необгрунтованою, оскільки між сторонами відсутній спір, він не чинить перешкод розгляду справи, а розірвання шлюбу відповідає волі обох сторін.
Сторони у справі про судовий розгляд даного позову повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. 
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Згідно ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Судом встановлено, що 03 вересня 2005 року між  ОСОБА_2  та ОСОБА_4 укладено шлюб, який зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №2402, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 /а.с.14/.
У шлюбі у подружжя народилося четверо дітей: 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 /а.с.15/;
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 /а.с.16/;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 /а.с.17/;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 /а.с.18/.
Також судом встановлено, що спільне життя позивача з відповідачем не склалось, внаслідок чого шлюбні відносини між ними фактично припинилися, подальше спільне життя, збереження сім`ї та шлюбу між ними неможливе.
Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. 
З огляду на викладене, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, а також враховуючи те, що відповідач визнав позов, суд дійшов висновку, що позов в цій частині необхідно задоволити.
Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку.
Так, представник позивача просить стягнути витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 грн.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Також, діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.
В даному випадку представник підтверджує понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу договором про надання правової допомоги від 20.11.2025, згідно якого клієнт сплачує адвокату за надання правової допомоги гонорар у розмірі 9000 грн.
Однак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
При цьому слід відзначити, що чинний ЦПК України встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), а також враховуючи те, що відповідач визнав позов, суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9000 грн. не є цілком співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Відтак, з врахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.
Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України, в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні суду вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.
Позивач при подачі позову сплатила судовий збір в розмірі 968,96 грн., таким чином, враховуючи те, що відповідач визнав позов, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати в розмірі 484,48 грн. та повертаються з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при поданні позову.
Керуючись ст.ст. 105, 112, 114 СК України, ст.ст. 12, 13, 81,141, 264, 265, 268, 274, 275, 279, 354-355 ЦПК України, суд –
в и р і ш и в:
позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу – задоволити частково.
Розірвати шлюб, укладений між  ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №2402.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) грн.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп.
Повернути  ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що згідно квитанції № 2.421290839.1 становить 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 . 
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Зубачик Н.Б.