ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/3453/25	

Головуючий суддя І інстанції – Ніколайчук С.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),
суддів: Шальєвої В.А., Сафронової С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 в адміністративній справі №160/3453/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ: 
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 02.10.2024 №Ф-406-25 про сплату (недоїмки) з єдиного соціального внеску на суму 51864,51 грн. та від 02.10.2024 №Ф-406-25/У про сплату (недоїмки) з єдиного соціального внеску на суму 51864,51 грн.
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області здійснити коригування даних інтегрованої картки платника ОСОБА_1 шляхом виключення нарахованої заборгованості з єдиного соціального внеску в сумі 51864,51 грн. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 року, адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено повністю.
Визнано протиправними та скасовано вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 02.10.2024 №Ф-406-25 про сплату (недоїмки) з єдиного соціального внеску на суму 51864,51 грн. та від 02.10.2024 №Ф-406-25/У про сплату (недоїмки) з єдиного соціального внеску на суму 51864,51 грн.
Зобов`язано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області здійснити коригування даних інтегрованої картки платника ОСОБА_1 шляхом виключення нарахованої заборгованості з єдиного соціального внеску в сумі 51864,51 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає про те, що за даними інтегрованої картки платника по коду бюджетної класифікації 71040000 (далі – ІКП) ФОП ОСОБА_1 відбулись автоматичні нарахування єдиного внеску та станом на 19.02.2025 в ІКП ФОП ОСОБА_1 по коду бюджетної класифікації 71040000 (єдиний внесок) обліковується недоїмка у сумі 51864,51 гривень. При цьому, відповідач зазначає про те, що згідно з довідкою форми ОК-5 Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, позивачем є не підтверджені періоди перебування у трудових відносинах з роботодавцем, а саме: з січня по липень 2012 року, з червня по грудень 2015, січень-лютий 2018, жовтень-листопад 2020.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець і перебував на обліку в Лівобережному управлінні ГУ ДПС у Дніпропетровській області з 24.07.2006 року по 27.08.2021 року.
Станом на 30.09.2024 по ОСОБА_1 згідно із даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС України, обліковувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 51864,51 гривень.
Як з`ясовано судом першої інстанції та не заперечується учасниками справи, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було сформовано вимогу від 02.10.2024 №Ф-406-25 про сплату (недоїмки) з єдиного соціального внеску на суму 51864,51 грн., яку направлено на адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення за адресою платника, а саме: АДРЕСА_1 . Поштове відправлення 18.11.2024 повернуто з позначкою «за закінченням терміну зберігання».
У зв`язку з несплатою заборгованості та на виконання пункту 5 розділу VI Інструкції №449, відповідачем сформовано узгоджену вимогу від 02.10.2024 №Ф-406-25/У на суму боргу (недоїмки) у розмірі 51864,51 грн., та направлено до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Не погодившись із вказаними вимогами відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області було достовірно відомо про рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2022 у справі №160/11852/22 яким скасовано вимоги про сплату боргу (недоїмки) Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська від 04.11.2015 №Ф-405-25-У, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 06.02.2021 №Ф-406-25/64-У та про те, що позивач не є фізичною особою-підприємцем, однак відносно позивача було повторно прийнято від 02.10.2024 №Ф-406-25 про сплату (недоїмки) з єдиного соціального внеску на суму 51864,51 грн. та від 02.10.2024 №Ф-406-25/У про сплату (недоїмки) з єдиного соціального внеску на суму 51864,51 грн.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно із статтею 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Відповідно до п.п. 4 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується:
для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;
для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;
для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою господарської діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного внеску. Отже, саме дохід особи від господарської діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому за відсутності бази для нарахування єдиного внеску у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати, оскільки метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Зважаючи на викладене, можна зробити висновок, що, з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб (до яких відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК відноситься фізична особа-підприємець) саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.
Отже, якщо особа, яка зареєстрована як фізична особа - підприємець господарську діяльність не веде та доходи не отримує, проте є найманим працівником, така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску досягається за рахунок його сплати роботодавцем.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 13.04.2023 року по справі № 520/4553/19, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Як зазначає відповідач в апеляційній скарзі, за даними інтегрованої картки платника по коду бюджетної класифікації 71040000 (далі – ІКП) ФОП ОСОБА_1 відбулись автоматичні нарахування єдиного внеску а саме:
- заборгованість з єдиного внеску по ФОП ОСОБА_1 станом на 30.09.2013 у сумі 7611,19 грн. (1194,03 грн. – 1 квартал 2013, 1194,03 грн. – 2 квартал 2013, яка передана Пенсійним фондом до податкової служби;
- III квартал 2013 року - 1194,03 грн., строк сплати до 21.10.2013;
- IV квартал 2013 року - 1218,67 грн., строк сплати до 20.01.2014;
- I квартал 2014 року - 1267,95 грн., строк сплати до 22.04.2014;
- II квартал 2014 року - 1267,95 грн., строк сплати до 21.07.2014;
- ІІІ квартал 2014 року - 1267,95 грн, строк сплати до 20.10.2014;
- ІV квартал 2014 року - 1267,95 грн., строк сплати до 20.01.2015;
- за 2017 рік - 8448,0 грн., строк сплати до 09.02.2018;
- І квартал 2018 року - 2457,18 грн., строк сплати до 19.04.2018;
- ІІ квартал 2018 року - 2457,18 грн., строк сплати до 19.07.2018;
- ІІІ квартал 2018 року - 2457,18 грн., строк сплати до 19.10.2018;
- ІV квартал 2018 року - 2457,18 грн., строк сплати до 19.01.2019;
- І квартал 2019 року - 2754,18 грн., строк сплати до 19.04.2019;
- ІІ квартал 2019 року - 2754,18 грн., строк сплати до 19.07.2019;
- ІІІ квартал 2019 року - 2754,18 грн., строк сплати до 19.10.2019;
- ІV квартал 2019 року - 2754,18 грн., строк сплати до 20.01.2020;
- І квартал 2020 року (І-ІІ) - 2078,12 грн., строк сплати до 21.04.2020;
- ІІ квартал 2020 року (VІ) - 1039,06 грн., строк сплати до 20.07.2020;
- ІІІ квартал 2020 року - 3178,12 грн., строк сплати до 19.10.2020;
- ІV квартал 2020 року - 2200,00 грн., строк сплати до 20.01.2021.
Між тим, відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5, копія якої міститься в матеріалах справи, колегією суддів встановлено, що за позивача за 2013 рік, за 2014 рік, за період з січня по вересень 2017 року, з лютого по грудень 2018, за 2019 рік, з січня по вересень 2020 року сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Інформації про сплату позивачем або його роботодавцем мінімального страхового внеску за періоди жовтень-грудень 2017, січень-лютий 2018 року, жовтень-грудень 2020 року матеріали справи не містять, а тому відповідно нарахування єдиного внеску за вказані періоди у загальному розмірі 5 950,12 грн. (2112.00 (жовтень-грудень 2017)+ 1 638,12 (січень-лютий 2018 року) +2200.00 грн. (ІV квартал 2020 року) є правомірним, а відповідно посилання суду першої інстанції на рішення суду у справі № 160/11852/22, як на таке, що має преюдиційне значення (ч.4 ст.78 КАС України) є помилковим.
Отже, з огляду на вказані обставини справи, і, на що не звернув увагу суд першої інстанції задовольняючи позов повністю, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо безпідставності донарахування позивачу єдиного внеску за 2013 рік, за 2014 рік, за період з січня по вересень 2017 року, з лютого по грудень 2018, за 2019 рік, з січня по вересень 2020 року, а тому спірні вимоги підлягають скасуванню в частині нарахування єдиного внеску в сумі 45 914,39 грн. (51864,51 -5 950,12).
Також, згідно із Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №5 від 12.01.2021, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.03.2021 року за №321/35943, інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу.
Відповідно до пункту 1 глави 1 Розділу II Порядку, з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.
ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.
Згідно із главою 2 Розділу II Порядку, з метою забезпечення контролю за правильністю відкриття/закриття ІКП в інформаційній системі щодекадно забезпечується автоматичне формування реєстрів контролю:
- реєстр контролю ІКП, відкритих в інформаційній системі, які не відповідають Переліку форм ІКП;
- реєстр контролю наявності відкритої ІКП за платником, стосовно якого в ЄДР внесено запис про припинення;
- реєстр контролю наявності ІКП без ознаки "Платник відсутній в реєстрі" відкритої платнику, якого не включено/виключено з реєстру платників певного податку;
Наявні записи в реєстрах контролю не пізніше наступного робочого дня з дня їх виявлення відпрацьовуються підрозділом, що здійснює облік платежів, шляхом усунення помилок:
- у разі виявлення невідповідностей між ІКП, відкритими в інформаційній системі, та Переліком форм ІКП - здійснюється перекодування ІКП на відповідну форму обліку ІКП;
- у разі виявлення ІКП, відкритої за платником, якого не включено/виключено з реєстру платників певного податку, - здійснюється перекодування такої ІКП з ознакою «Платник відсутній в реєстрі».
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу щодо вірного та об`єктивного відображення в інтегрованій картці фактичного стану розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган зобов`язаний вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.
Аналогічна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 25.03.2020 в адміністративній справі №826/9288/18.
Отже, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що в даному випадку слід зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області здійснити коригування даних інтегрованої картки платника ОСОБА_1 шляхом виключення нарахованої заборгованості з єдиного соціального внеску в сумі 45 914,39 грн.
Таким чином, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову. 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 в адміністративній справі №160/3453/25 – скасувати та прийняти нову постанову.
Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 02.10.2024 №Ф-406-25 про сплату (недоїмки) з єдиного соціального внеску на суму 45 914.39 грн. та від 02.10.2024 №Ф-406-25/У про сплату (недоїмки) з єдиного соціального внеску на суму 45 914.39 грн.
Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області здійснити коригування даних інтегрованої картки платника ОСОБА_1 шляхом виключення нарахованої заборгованості з єдиного соціального внеску в сумі 45914.39 грн.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 – відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов 

суддя В.А. Шальєва 

суддя С.В. Сафронова