ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року
м. Київ

справа № 2-322/2003
провадження № 61-5124св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 , 
заінтересована особа - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,
суб'єкт, дії якого оскаржуються, - Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справикасаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 23 січня 2024 року в складі колегії суддів: Мацунича М. В., Фазикош Г. В., Куштана Б. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог скарги та судових рішень у справі
У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження та скаргою на рішення державного виконавця.
На обґрунтування зазначала, що на виконанні в Ужгородському міському відділі ДВС перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Свалявського районного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2003 року №2-322 про зобов`язання Закарпатського управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» повернути ОСОБА_2 грошовий вклад в сумі 13 867, 75 грн в межах коштів Державного бюджету України. 05 жовтня 2009 року винесено протиправну постанову про закінчення виконавчого провадження без повернення коштів. 
З огляду на наведене, ОСОБА_1 просила: визнати протиправною постанову Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби про закінчення виконавчого провадження від 05 жовтня 2009 року; зобов`язати Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби невідкладно поновити виконавче провадження згідно рішення Свалявського районного суду Закарпатської області № 2-322/2003, та підтвердженого рішенням Європейського Суду з прав людини № 11212/08 та виконати його негайно; замінити сторону виконавчого провадження - померлу ОСОБА_2 на її процесуального правонаступника ОСОБА_1 .
Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 08 червня 2023 року, залишеною без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 23 січня 2024 року, в задоволенні заяви відмовлено.
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2- 322/2003 від 04 травня 2005 року правомірно завершено у 2009 року, у зв`язку з чим не може бути розпочате знову або відновлене.
ОСОБА_1 за допомогою належних та достатніх доказів не довела, що успадкувала банківський вклад після смерті матері, тому відсутні підстави для заміни сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Свалявського районного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2003 року №2-322.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У березні 2024 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просила скасувати постанову Закарпатського апеляційного суду від 23 січня 2024 року та передати справу для продовження розгляду.
На обґрунтування касаційної скарги зазначала про те, що апеляційний суд не дослідив зібрані у справі докази та встановив обставини, які мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. Суди не врахували наявність свідоцтва про право на спадщину, відповідно до якого вона успадкувала банківський вклад після смерті ОСОБА_2 .
Замість застосування пункту 5 статті 124 Конституції України і статті 18 ЦПК України, а також висновків Верховного Суду України щодо питання застосування рішення Європейського Суду з прав людини, апеляційний суд застосував недалекоглядні та неправильні методи.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 01 жовтня 2024 року відкрито касаційне
провадження у справі та витребувано її матеріали зі Свалявського районного суду Закарпатської області.
16 жовтня 2024 року справа № 2-322/2003 надійшла до Верховного Суду.
Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк») направило відзив на касаційну скаргу, в якому просило залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Встановлено, що рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 01 вересня 2003 року зобов`язано Закарпатське управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» повернути ОСОБА_2 грошовий вклад у сумі 13 867,75 грн у межах коштів Державного бюджету України. Рішення набрало законної сили та 04 травня 2005 року та на його виконання видано виконавчий лист № 2-322.
11 травня 2005 року державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання.
Відповідно до постанови головного державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського МРУЮ від 05 жовтня 2009 року, виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа № 2-322/2003, виданого Свалявським районним судом Закарпатської області 04 травня 2005 року, закінчено.
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 18 лютого 2010 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову головного державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції від 05 жовтня 2009 про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-322/2003.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» перебачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Згідно з частинами першою, другою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.
Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям. При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах.
Такого висновку дійшов Верховний Суд в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01 березня 2021 року в справі № 201/16014/13- ц (провадження № 61-9098сво20).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) зазначено, що на стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України.
Встановлено, що виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2- 322/2003, виданого Свалявським районним судом Закарпатської області 04 травня 2005 року, закінчено 05 жовтня 2009 року на підставі постанови головного державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського МРУЮ.
Обставина правомірності винесення головним державним виконавцем постанови від 05 жовтня 2009 року про закінчення виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа № 2-322/2003 була предметом судового розгляду за скаргою спадкодавця ОСОБА_2 та ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 18 лютого 2010 року відмовлено у задоволенні її скарги на постанову від 05 жовтня 2009 року про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2- 322/2003.
Враховуючи наведене, ту обставину, що на сьогодні відсутнє відкрите виконавче за виконавчим листом № 2- 322/2003, виданим Свалявським районним судом Закарпатської області 04 травня 2005 року, правильними є висновки судів про відсутність підстав для заміни сторони виконавчого провадження - стягувача ОСОБА_2 на заявника ОСОБА_1 . 
Відповідно до статті 447 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент звернення до суду зі скаргою) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Отже, право на звернення до суду із скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, мають лише сторони виконавчого провадження.
Оскільки ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження, її скарга на постанову Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби про закінчення виконавчого провадження від 05 жовтня 2009 року не підлягає розгляду в порядку, передбаченому Розділом VII ЦПК України, тому ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду в цій частині підлягають скасуванню із залишенням скарги без розгляду. 

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.
Згідно з частиною першою статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в частині вирішення вимог скарги ОСОБА_1 про визнання протиправною постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов`язання поновити виконавче провадження й залишити скаргу ОСОБА_1 без розгляду.
В іншій частині постанова Закарпатського апеляційного суду від 23 січня 2024 року підлягає залишенню без змін.
Керуючись статтями 257, 409, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 08 червня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 23 січня 2024 року в частині вирішення вимог скарги ОСОБА_1 про визнання протиправною постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов'язання поновити виконавче провадження скасувати.
Скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби про закінчення виконавчого провадження від 05 жовтня 2009 року залишити без розгляду.
В іншій частині постанову Закарпатського апеляційного суду від 23 січня 2024 року, якою залишеною без змін ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 08 червня 2023 року, залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:  Судді:	М. Є. Червинська  А. Ю. Зайцев  Є. В. Коротенко  В. М. Коротун  М. Ю. Тітов