Справа № 738/2385/25 	Головуючий у 1 інстанції Парфененко О. Я. 	
Провадження № 33/4823/112/26 	  	
Категорія - ч.5 ст.126 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Сльозки А.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Сльозки А.Ф. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Менського районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2025 року, 

В С Т А Н О В И В :
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126, ст.30 КУпАП та на нього накладено остаточне стягнення у виді штрафу у розмірі 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк сім років без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ч.3 ст.30 КУпАП, до стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, призначеного за цією постановою, приєднано невідбуті частини стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, призначених:
- постановою Менського районного суду Чернігівської області від 03 квітня 2024 року – три роки чотири місяці 17 днів;
- постановою Менського районного суду Чернігівської області від 01 липня 2024 року – три роки вісім місяців 18 днів;
- постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 липня 2024 року – три роки десять місяців 12 днів;
- постановою Менського районного суду Чернігівської області від 14 лютого 2025 року – чотири роки три місяці 22 дні; 
та призначено ОСОБА_1 остаточне стягнення - у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк двадцять два роки три місяці 7 днів без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 04 вересня 2025 року о 12 год 05 хв, по вул. Приозерна, 3, у м. Мена, Чернігівської області, ОСОБА_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, повторно протягом року, керував транспортним засобом марки Skoda Octavia, р.н. НОМЕР_1 , чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Сльозка А.Ф. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову місцевого суду як незаконну, а провадження в справі закрити за відсутністю в діях його підзахисного складу даного адміністративного правопорушення. Апелянт вказує, що вина ОСОБА_1 не доведена належними доказами, а призначене стягнення є надмірно тяжким. Посилається на те, що матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на наявність у його підзахисного умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП. Дійсно, ОСОБА_1 неодноразово зупиняли працівники поліції та складали адмінпротоколи, однак їх суть останньому зрозуміла не була, так як він не є фахівцем у галузі права. Вказує, що під час розгляду попередніх справ про вчинення ним адміністративних правопорушень за ст.126 КУпАП у суді ОСОБА_1 присутній не був та не знав, які стягнення на нього накладалися, а отже у нього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, так як його дії у виді керування транспортним засобом були не умисними. Крім того, місцевий суд необґрунтовано призначив ОСОБА_1 занадто суворе додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком більше як на 22 роки, хоча у ст.30 КУпАП законодавець надав суду право на призначення покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом більше 10 років у разі встановлення систематичності, а не встановив як обов`язок. 

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердив його захисник, просив розглянути справу без його участі.

Заслухавши пояснення захисника Сльозки А.Ф., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Пунктом 2.1 «а» Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з ч.9 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Частина 5 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 484689 від 16.10.2025, ОСОБА_1 , 04 вересня 2025 року, по вул. Приозерна, 3, у місті Мена, керував автомобілем Skoda Octavia, р.н. НОМЕР_1 , повторно протягом року, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, на підставі постанов суду від 03.04.2024, 14.02.2025 і 01.07.2025 року строком на 5 років, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП (а.с.3)
Отже, вказаний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Також винуватість ОСОБА_1 підтверджується:
- довідкою адміністратора Територіального сервісного центру МВС № 7444 від 09 вересня 2025 року № 31/33/7444-9500-2025, згідно з якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення водія не отримував та значиться серед позбавлених права керування транспортними засобами строком на п`ять років, згідно з постановою Менського районного суду Чернігівської області від 14 лютого 2025 року (а.с.15);
- постановою Менського районного суду від 03 квітня 2024 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ч.5 ст.126, ст.36 КУпАП, і на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 40800,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу (а.с.17);
- постановою Менського районного суду від 01 липня 2024 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, і на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 40800,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу (а.с.21-22);
- постановою Менського районного суду від 14 лютого 2025 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, і на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 40800,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу (а.с.19-20,);
- постановою Чернігівського районного суду від 30 вересня 2024 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, і на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 40800,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на п`ять років (а.с.51-52);
- постановою Менського районного суду від 10 листопада 2025 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, і на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн (а.с.55-56).

Із переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, які повідомили водію причину зупинки - керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами. Під час розмови із працівниками поліції ОСОБА_1 підтвердив, що дійсно керував транспортним засобом – їхав до магазину, та знав, що був позбавлений права керування транспортними засобами. 

Наведені докази є належними, достовірними та достатніми, у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.
Посилання апелянта на те, що факт закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_1 за умисне невиконання рішення суду свідчить про відсутність умислу у діях останнього на вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Стаття 382 КК України передбачає відповідальність за кримінальне діяння - умисне перешкоджання виконанню рішення суду, що набрало законної сили, а ст.126 КУпАП - за факт порушення ПДР особою, чиє право на керування наразі обмежено або припинене. 
Навіть якщо слідство або суд закривають кримінальне провадження за ст.382 КК України через неможливість довести, що особа усвідомлювала кримінальну відповідальність за невиконання рішення, це не звільняє її від відповідальності за керування без права на це. Матеріали кримінальної справи можуть бути передані для складання протоколу за КУпАП. 

Слід також зауважити, що юридична необізнаність особи не звільняє її від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 носять систематичний характер.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Керування транспортним засобом особою, яка не має права на керування транспортним засобом, вчинене повторно після накладення адміністративного стягнення, віднесене до грубих порушень правил безпеки руху, які вчинені навмисно і свідчать про підвищену суспільну шкідливість у зв`язку з чим і передбачена сувора відповідальність в порівнянні з іншими правопорушеннями.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути установленої законом відповідальності за скоєне. 

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки він повторно протягом року керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив п.2.1 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.30, ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.5 ст.126 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

При цьому, апеляційний суд з урахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді у виді штрафу у розмірі 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк сім років без оплатного вилучення транспортного засобу, накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної у ст.23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

Крім цього, місцевий суд, при накладенні стягнення на ОСОБА_1 правильно приєднав невідбуті частини стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладених постановами Менського районного суду Чернігівської області від 03.04.2024, 01.07.2024, 14.02.2025 та постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30.07.2024 , та відповідно до вимог ч.3 ст.30 КУпАП остаточно наклав стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк двадцять два роки три місяці 7 днів, без оплатного вилучення транспортного засобу.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Сльозки А.Ф. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Менського районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Заболотний