ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

Додаткова постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2026 року м.Дніпро Справа № 904/2537/24 
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач)
суддів: Мороз В.Ф., Верхогляд Т.А., 
при секретарі судового засідання: Логвиненко І.Г.
представники сторін: не з`явились; 
розглянувши заяву представника  ОСОБА_1 адвоката Бобиль Василя Володимировича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №904/2537/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ", м. Дніпро 
до ОСОБА_1 , м. Дніпро
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "РБТ", м. Дніпро 
про стягнення 219 936,00 грн. - 

ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Дніпропетровської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ" з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 219 936,06 грн. збитків.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.09.2022 відповідач з рахунку позивача, відкритому в АТ "Укрсиббанку" код банку 351005, здійснив безготівковий банківський платіж № 2624 та перерахував належні підприємству грошові кошти у розмірі 219936 (двісті дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять шість) гривень 06 коп. на рахунок НОМЕР_1 , що належить ТОВ "БК "РБТ" ЄДРПОУ 33805230, відкритий в ПАТ "БАНК ВОСТОК" 307123, призначення платежу: "Перераховується за будівельні матеріали згідно рах. № 68 від 15.09.2022р., у т.ч. ПДВ 20% -36656.01 грн.", що підтверджується банківською випискою (копія в додатках) та після свого звільнення із вказаного підприємства з посади директора, діючи недобросовісно і не в інтересах позивача, кошти та/або товар що належить позивачу, за який сплачені кошти, позивачу не повернув, товар привласнив, номенклатура оплаченого товару підтверджується податковою накладною № 5, відсутність товару на складі позивача підтверджується актом інвентаризації. 
04.03.2024 позивачем на адресу відповідача поштовим відправленням - рекомендованим листом з описом вкладення, а також за допомогою соцмережі "Вайбер" на його номер, був направлений лист з вимогою повернення майна або коштів, на який позивач від відповідача відповіді не отримав, товар та кошти не повернув. 
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2024 у справі №904/2537/24 у задоволенні позову відмовлено. 
Витрати по сплаті судового збору покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ".
Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ", в якій просить скасувати оскаржуване рішення повністю і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 22.12.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2024 у справі №904/2537/24 - залишено без задоволення; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2024 у справі №904/2537/24 - залишено без змін. Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ" за подання апеляційної скарги на рішення суду покладені на заявника апеляційної скарги.
Справу із супровідним листом від 29.12.2025 повернуто до Господарського суду Дніпропетровської області. 
В свою чергу, 29.12.2025 до суду від представника  ОСОБА_1 адвоката Бобиль Василя Володимировича надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №904/2537/24, у якій останній зазначає, що у відзиві на апеляційну скаргу зазначав попередній (орієнтовний) розмір витрат на правничу допомогу в сумі 15000 грн. та надає відповідні докази для стягнення витрат на правничу допомогу. 
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.12.2025 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Іванова О.Г. (доповідач), судді - Мороз В.Ф., Верхогляд Т.А.
Ухвалою суду від 30.12.2025 здійснено запит матеріалів справи із Господарського суду Дніпропетровської області, які надійшли 16.01.2026.
Ухвалою суду від 20.01.2026 справу призначено до розгляду в письмовому провадженні, відповідно до норм ст.244 ГПК України; позивачу запропоновано надати заперечення на заяву.

Розглянувши заяву відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що у її задоволенні слід відмовити, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 282 ГПК України, постанова суду апеляційної інстанції має містити, зокрема, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
За приписами п.12 ч.3 ст.2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення. 
Відповідно до частин 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно зі ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З урахуванням вищезазначених вимог закону, при визначені розміру правничої допомоги Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Відповідно до положень частини четвертої статті 129 ГПК України: 
1) у разі задоволення позову - на відповідача; 
2) у разі відмови в позові - на позивача; 
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з урахуванням відмови у задоволенні позову і відмови у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені відповідачем в суді апеляційної інстанції мали б бути покладені на позивача.
При цьому, частинами 1 та 2 ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд дотримується позиції, відповідно до якої за статтею 124 ГПК України особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були понесені (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2019 у справі № 916/24/18).
За приписами частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (постанова КГС ВС від 31.05.2022 року у cправі № 917/304/21).
Наведені вище норми процесуального закону визначають загальний порядок розподілу судових витрат між сторонами у справі та іншими учасниками справи, що ґрунтується на принципі обов`язковості відшкодування судових витрат особи, на користь якої ухвалено судове рішення, за рахунок іншої особи, яка в цьому спорі виступає її опонентом. 
Разом з тим, положеннями статті 221 ГПК України визначено: якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог
Наведені вище положення статей 124, 126, 129 ГПК України у сукупності з положеннями статті 221 ГПК дають підстави дійти висновку, що у разі подання стороною таких доказів до закінчення судових дебатів у справі, суд може вирішити питання розподілу судових витрат під час ухвалення судового рішення. У разі якщо сторона (з поважних причин) до закінчення судових дебатів не подала докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, але зробила про це відповідну заяву суд може вирішити питання про судові витрати, шляхом ухвалення додаткового рішення.
Виходячи зі змісту вищенаведених норм, колегія суддів зазначає, що законодавець передбачив чітку процедуру розгляду питання про стягнення судових витрат за надання правничої допомоги стороні спору, яке можливо винести за межі розгляду справи по суті, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції.
Таким чином, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що недотримання унормованої Господарським процесуальним кодексом України процедури, у відповідності до приписів, зокрема, ст. ст. 124, 126, 129 ГПК України, є підставою для відмови в задоволенні відповідного клопотання заявника про відшкодування за рахунок іншої сторони понесених витрат, пов`язаних із послугами адвоката.
Верховний Суд зауважив, що потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, і загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. 
Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.
Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 17.10.2023 у справі № 918/977/21).
Таким чином, наведені процесуальні норми вказують на те, що, при поданні доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають бути дотримані наступні дві умови: 
- докази повинні бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду; 
- до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2023 року у cправі № 922/4022/20.

Відповідно до матеріалів справи, про понесення витрат на правничу допомогу відповідачем заявлено у першій заяві по суті справи (відзиві на позов - а.с.76-77, т.1), наголошено, що попередній розмір витрат на правничу допомогу становить 30 000 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу, витрати у якій просить стягнути з позивача відповідач, зазначено, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, які поніс і очікує понести відповідач у зв`язку з розглядом справи - витрати на правничу допомогу у сумі 15 000 грн. і зазначено, що такі докази будуть додатково надані суду.
22.12.2025 ухвалено постанову, а 29.12.2025 заявником подано заяву про судові витрати, до якої додано: договір №01/08-24 від 01.08.2024, платіжну інструкцію №@2PL714391 від 21.02.2025 про сплату 15 000 грн.; ордер серії АЕ №1300442 від 10.07.2024, яким ОСОБА_1. уповноважив адвоката АО «Бобиль і партнери» Бобиля В.В. на представництво його інтересів в Господарському суді Дніпропетровської області/Центральному апеляційному господарському суді; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1009 від 14.06.2001. 
За умовами п.1.1, 2.1 договору в порядку і на умовах, визначених цим договором Виконавець зобов`язується на високому професійному рівні надати замовнику правову допомогу, а замовник зобов`язується прийняти надані послуги та здійснити оплату наданих послуг у порядку визначеному дійсним договором. Виконавець зобов`язується надати замовнику правову допомогу під час розгляду справи №904/2537/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ", м. Дніпро до громадянина ОСОБА_1, м. Дніпро про стягнення 219 935,00 грн., а саме, зокрема опрацювання рішення суду першої інстанції, підготовка апеляційної скарги/заперечень на скаргу до Центрального апеля2ційного господарського суду (у разі необхідності, п.п.2.1.5). 
Згідно з п.4.3 договору за послуги, визначені в п.п.2.1.5, та 2.1.6 цього договору замовник виплачує виконавцю фіксовану частину у розмірі 15 000,00 грн протягом десяти робочих днів з моменту подання скарги / заперечень на скаргу до Центрального апеляційного господарського суду. 
За умовами п.7.1 договору він набирає чинності з моменту підписання та діє до 31 грудня 2025 року. 
Отже, як договір, так і оплата правничих послуг за платіжною інструкцією №@2PL714391 від 21.02.2025 на суму 15 000 грн. відбулась до ухвалення постанови (22.12.2025).
При цьому, хоча у заяві від 29.12.2025 представник відповідача зауважує на підписанні акту наданих послуг 23.12.2025, тобто після ухвалення постанови, втім, до заяви такий акт не наданий. 
Клопотання з обґрунтуванням підстав неможливості подати докази вчасно та докази поважності підстав неподання суду апеляційної інстанції відповідних доказів (які існували на час ухвалення постанови) до ухвалення постанови заявником не наведено. 
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 22.04.2024 у справі № 346/2744/21, пославшись на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.01.2024 у справі № 285/5547/21, наголосила:
- якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, вона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі;
- у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.
У постанові від 10.01.2024 у справі № 285/5547/21 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду врахував, що рішення суду першої інстанції було ухвалене 27.12.2022, при цьому позивач звернувся із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу, до якої додав докази їх понесення, протягом п`яти днів після його ухвалення (03.01.2023). Докази були датовані за період з 09.12.2021 до 03.08.2022, тобто до моменту постановлення рішення суду першої інстанції; погодився з позицією суду першої інстанції, який відмовив у задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки її зміст не містив обґрунтування поважних причин неподання доказів, що підтверджують розмір судових витрат, до закінчення судових дебатів у справі.
Верховний Суд, здійснюючи касаційний перегляд господарських справ, також неодноразово посилався на зазначені висновки Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (постанови від 04.06.2025 у справі №912/2005/24, постанови від 25.09.2024 у справі № 910/1007/22, від 26.11.2024 у справі № 916/2168/22, від 12.12.2024 у справі № 911/826/23, від 28.01.2025 у справі № 910/5810/24, від 12.03.2025 у справі №910/87/24, від 25.03.2025 у справі №910/11352/24, від 15.04.2025 у справі №910/6138/24).
З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення можуть бути прийняті тільки докази понесення витрат на правничу допомогу, які датовані після його ухвалення або в разі визнання поважними підстав їх неподання до судових дебатів, в інакшому випадку (якщо докази датовані до ухвалення судового рішення і сторона не заявляє клопотання про визнання поважними підстав неподання таких доказів до судових дебатів) - такі докази не можуть бути прийняті судом і в задоволенні відповідної заяви сторони слід відмовити. 
Звідси, з урахуванням того, що докази понесення судових витрат, зокрема на правничу допомогу, подані відповідачем, існували до ухвалення постанови у цій справі, а акту прийняття правничих послуг від 23.12.2025, на який міститься посилання у заяві, відповідачем не подано, заявник також не наводить поважних підстав неподання відповідних доказів, які були у нього в наявності до закінчення судових дебатів, наведене є підставою для відмови у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу.
Відповідно до ч. 5 ст. 244 ГПК України додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні представника  ОСОБА_1 адвоката Бобиль Василя Володимировича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №904/2537/24 - відмовити. 
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.
Повний текст додаткової постанови виготовлено 02.02.2026.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя В.Ф. Мороз 

Суддя Т.А. Верхогляд