Номер провадження: 33/813/2452/25
Номер справи місцевого суду: 947/26970/25 
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А. 
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,
за участю:
секретаря Козлової В.А.,
представника ОСОБА_1 – адвоката Радченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Радченко Оксана Вікторівна, на постанову Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2025 року у справі про закриття провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_2 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2025 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) закрито відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. 
Відповідно до адміністративних матеріалів, 07.07.2025 року о 12:56 годин в м. Одесі по вул. Дмитріївській 57, водій автомобіля Nissan Leaf, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , під час виконання обгону, не переконалась, що водій транспортного засобу Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався попереду по тій же смузі, не подав сигналу про намір повороту ліворуч, в результаті чого відбулося зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим ОСОБА_2 порушила вимоги п. 14.2.б Правил дорожнього руху України (далі – ПДР), за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, 19.11.2025 року ОСОБА_1 , через свого представника – адвоката Радченко О.В., як власник другого автомобіля Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_2 , подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП (а.с.46-49).

Також в апеляційній скарзі скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 03.10.2025 року, посилаючись на поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Вивчивши клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.
Як було зазначено вище, оскаржувана постанова Київського районного суду м. Одеси була ухвалена 03 жовтня 2025 року. Разом з тим, в матеріалах адміністративної справи відсутні належні докази отримання другим водієм ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , як власником автомобіля Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_2 ,чи її представником копії оскаржуваної постанови суду у спосіб, визначений законом.
Проте скаржник зазначає, що з текстом оскаржуваної постанови ознайомилася лише 29 жовтня 2025 року з Єдиного державного реєстру судових рішень та в межах строку на апеляційне оскарження.
31 жовтня 2025 року скаржником ОСОБА_1 , як власником автомобіля Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_2 ,на адресу Одеського апеляційного суду було направлено апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження. Однак, 17 листопада 2025 року Одеським апеляційним судом винесено постанову про повернення апеляційної скарги, яку захисник ОСОБА_1 – Радченко О.В. отримала 19 листопада 2024 року та відразу, а саме 19 листопада 2025 року, повторно звернулась з апеляційною скаргою, усунувши її недоліки.
Вищезазначені доводи скаржника матеріалами справи не спростовані.
Відтак, зазначені обставини свідчать про те, що строк на апеляційне оскарження був пропущений ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Радченко О.В., з поважних причин, тому підлягає поновленню.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що апеляційний перегляд судового рішення гарантовано учасникам справи п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практикою Європейського суду з прав людини.

Що стосується суті апеляційної скарги, то, дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Так, із матеріалів справи вбачається, що дії ОСОБА_2 кваліфіковані поліцією як правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, що мали місце 07.07.2027 року.
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що схема ДТП достеменно не доводить факту порушення ОСОБА_2 п.14.2.б ПДР, а саме, що ОСОБА_2 допустила порушення п.14.2.б ПДР та через це порушення сталося ДТП.

Однак, судом першої інстанції не було враховано, що в схемі ДТП чітко вказано всі виміри, розташування машин після зіткнення, точка (саме місце) зіткнення, яке сталося на зустрічній смузі і головне у схемі чітко вказані напрямки руху обох автомобілів до ДТП. Заперечень щодо схеми й механізму ДТП від ОСОБА_2 не надходило, схему вона підписала без будь-яких заперечень.
Отже, схема ДТП є належним та допустимим доказом у справі.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до п. 14.2.б ПДР перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.

Як вбачається з матеріалів справи зіткнення транспортного засобу «Nissan Leal», д.н.з. НОМЕР_3 , сталося саме з задньою лівою частиною транспортного засобу «Ford Fusion», НОМЕР_4 , що підтверджує те, що транспортний засіб «Ford Fusion», ВС9286TН, вже майже закінчував маневр повороту ліворуч, що й підтверджується схемою ДІІ, та водієм транспортного засобу «Ford Fusion», ВС9286ТH, ОСОБА_3 , допитаним в судовому засіданні суду апеляційної інстанції в якості свідка.

Отже, матеріали справи в своїй сукупності свідчать про передчасність висновку суду першої інстанції щодо невинних дій водія ОСОБА_2 в скоєнні ДТП, що в свою чергу свідчить про незаконність оскаржуваної постанови Київського районного суду м. Одеси від 03.10.2025 року і про необхідність її скасування.

Разом з тим, Одеський апеляційний суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.
Виключенням є строк притягнення до адміністративної відповідності за ст.ст. 130, 164-14, 204-1, 204-2, 212-15, 212-21, КУпАП.
Тобто, на час розгляду справи апеляційним судом, тримісячний строк накладання адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, за ст. 124 КУпАП сплив ще 07.10.2025 року.
Більше того, зазначений строк сплив ще до того, як матеріали даної адміністративної справи надійшли на адресу Одеського апеляційного суду (а.с.38, 45).

Таким чином, з урахуванням того, що визначений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення на час розгляду справи апеляційним судом за ст. 124 КУпАП закінчився, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості досліджувати нові докази та вирішувати питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_2 .

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст. 38 КУпАП, необхідно враховувати положення ст. 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.
Разом з тим, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить положень щодо обов`язку суду встановлювати обставини вчинення адміністративного правопорушення та наявність вини особи у його вчиненні у разі спливу всіх строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Тлумачення вказаної норми дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (ст. 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Крім того, згідно узагальненого науково-консультативного висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України від 07.11.2017 року, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності за ст.38 КУпАП вина особи не встановлюється. Вказаний висновок обґрунтовано тим, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття їх в одній постанові свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції. 
За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.
Апеляційним судом також враховано правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року (справа №308/8763/15-а), згідно з якою п. 7 ч. 1ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.
Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Також слід зазначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року вказано, що у разі закриття провадження по справі, питання про доведеність вини особи не вирішується.
Зважаючи на викладене, та враховуючи те, що на час розгляду справи апеляційним судом закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, то згідно з п. 7 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження по справі відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строків притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не позбавляє учасників ДТП можливості звернутися за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства.

Часткове задоволення апеляційної скарги полягає у тому, що не всі її доводи стали підставою для скасування оскаржуваної постанови суду, а також у тому, що суд апеляційної інстанції не визнає ОСОБА_2 винною у скоєнні ДТП, як про те були вимоги апеляційної скарги.

Керуючись п.7 ч.1 ст. 247, ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Радченко Оксана Вікторівна, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2025 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Радченко Оксана Вікторівна, задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2025 року скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративне провадження відносно ОСОБА_2 за скоєння нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити, у зв`язку із закінченням строків притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Суддя Одеського апеляційного суду   С.М. Сегеда