Справа № 333/508/25
№/п 2/317/48/2026

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 р.

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді    - Ачкасова О.М.,
при секретарі     - Фененко М.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя у спрощеному позовному провадженні справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, 
ВСТАНОВИВ:
Позивач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачкою було укладено кредитні договори: 27.10.2020 р. кредитний договір №2001719133201 у сумі 30000,00 грн., який в подальшому збільшився до 50000,00 грн. 20.07.2021 р. кредитний договір №1001927742501 у сумі 78000,00 грн. Враховуючи, що відповідачка не виконувала свої кредитні зобов`язання належним чином, у відповідачки утворилася заборгованість перед позивачем, яка станом на 31.10.2024 р. склала: по кредитному договору №2001719133201 від 27.10.2020 р. у сумі – 89874,45 грн., з яких: 49464,35 грн. – заборгованість за кредитом, 40410,10 грн. – заборгованість за процентами, по кредитному договору №1001927742501 від 20.07.2021 – 53348,60 грн., з яких: 19329,03 грн. - заборгованість за кредитом, 4,23 грн. – заборгованість за процентами, 34015,34 грн. – заборгованість за комісією, загальна сума заборгованості за кредитними договорами, станом на 31.10.2024 р. склала 143223,05 грн., яка до цього часу не погашена. Позивач направив письмові вимоги (повідомлення) відповідачці на адресу її місця проживання, однак у наданий строк заборгованість відповідачкою погашена не була. Крім того, позивач у позові зазначив, що строк позовної давності (три роки) за кредитними договорами не сплив, тому він звернувся до суду з позовом в межах процесуальних строків та просить суд стягнути з відповідачки суму заборгованості та суму судового збору.
В судове засідання представник позивача не з`явився, просив суд розглянути справу за відсутності представника. 
В судове засідання відповідачка та її представник повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, раніше надавали відзив на позов та додаткові пояснення, у яких відповідачка позов визнала частково, зазначила, що нарахована банком комісія в сумі 34015,34 грн, є незаконною, оскільки послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу на коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконними, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Представник відповідачки зазначила, що в позовній заяві взагалі відсутнє зазначення періодів (є тільки кінцева дата – 31.10.2024 р.), за які саме стягується заборгованість (період стягнення відсотків та комісії не вказаний). Розрахунки заборгованості не містять прозорого та зрозумілого висновку щодо періодів нарахування зазначених в позовній заяві складових заборгованості: за який саме період нарахована заборгованість за тілом кредиту, за відсотками за комісією- за двома зазначеними кредитними договорами. Незрозуміло, яким чином можливо надати контррозрахунок стороною відповідача. Крім того, зазначила, що відповідачка є членом родини військовослужбовця, її син – ОСОБА_2 , з 04.11.2024 р. перебуває на військовій службі за мобілізацією (приймає участь у бойових діях), тому просила суд застосувати відносно відповідачки Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» кредитних пільг щодо звільнення від сплави відсотків та штрафів/пені за кредитами, тому просила суд відмовити позивачу в частині заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідачки відсотків за кредитними договорами, щодо стягнення банківської комісії за кредитними договорами в повному обсязі, при цьому в порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину здійснити зарахування коштів, сплачених відповідачкою у рахунок погашення заборгованості за комісією за обслуговування кредиту у рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту. 
Суд, вважає можливим, розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за відсутності сторін у справі, на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши всі докази у сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим, але таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).
Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.
Так, одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Як вбачається з матеріалів справи, 27.10.2020 р. згідно заяви №2001719133201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті: pumb.ua. Банк надав відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 30000,00 грн., строком на 12 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 47,88% річних. 27.10.2020 відповідачкою також був підписаний Паспорт споживчого кредиту.
Матеріали справи містять довідку про збільшення кредитного ліміту за договором №2001719133201 від 27.10.2020, укладеним між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 , який станом на 03.03.2022 становив 50000,00 грн.
З виписки по особовому рахунку за період з 27.10.2020 по 31.10.2024 вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами, здійснювала часткове погашення заборгованості.
Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість відповідачки перед позивачем за кредитним договором від 27.10.2020 р. згідно заяви №2001719133201, станом на 31.10.2024 р. складає 89874,45 грн., з яких: 49464,35 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 40410,10 грн. – заборгованість за відсотками. 
Відтак заборгованість за кредитним договором №2001719133201 від 27.10.2020 у розмірі 89874,45 грн. нарахована відповідачці обґрунтовано, тож підлягає стягненню у повному обсязі.
Крім того, 20.07.2021 р. згідно заяви №1001927742501 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті: pumb.ua. Банк надав відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 78000,00 грн., строком на 24 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних, зі сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості – 2,99 %, що також підтверджується паспортом споживчого кредиту, платіжною інструкцією №TR.50844792.78046.8810 від 20.07.2021 р. про перерахування коштів ОСОБА_1 у сумі 78000,00 грн.
Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість відповідачки перед позивачем за кредитним договором від 20.07.2021 р. згідно заяви №1001927742501, станом на 31.10.2024 р. складає 53348,50 грн., з яких: 19329,03 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 4,23 грн. – заборгованість по відсоткам, 34015,34 грн. – заборгованість по комісії, що також підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 20.07.2021 по 31.10.2024, з якої вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами, здійснювала часткове погашення заборгованості.
Заборгованість за тілом кредиту у розмірі 19329,03 грн. та заборгованість за відсотками у сумі 4,23 грн., тобто загальна сума 19333,26 грн. відповідачці нарахована обґрунтовано, тож підлягає стягненню у повному обсязі. 
Щодо вимог про стягнення комісії суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції на час укладання кредитного договору) загальні витрати за споживчим кредитом – витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Відповідно до редакції п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», яка діє наразі, загальні витрати за споживчим кредитом – це витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб;
Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі – Правила про споживчий кредит).
Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит (у редакції на час укладання кредитного договору), банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. 
Відповідно до редакції п. 5 Правил про споживчий кредит, яка діє наразі, банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил.
Згідно додатку 1 до Правил про споживчий кредит (у редакції на час укладання кредитного договору), загальні витрати за споживчим кредитом – це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
За змістом редакції додатку 1 до Правил про споживчий кредит, яка діє наразі, загальні витрати за споживчим кредитом – це витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту (уключаючи комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення та інші платежі), кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб (страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів та інших осіб), які сплачуються споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит.
У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець зацікавлений у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Згідно з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.01.2024 року по справі № 727/5461/23.
У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19 суд касаційної інстанції врахував, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Судом встановлено, що умовами кредитного договору передбачено сплату позичальником щомісячної комісії за обслуговування кредиту, яка складає 2,99% від суми кредиту. Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту (комісії) передбачена й у Графіку погашення кредиту. 
При цьому ні в кредитному договорі, ні в інших документах не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.
Позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що вимога про стягнення заборгованості за комісією є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Позивачем на адресу відповідачки була направлена письмова вимога за вих.№КНО-44.2.2/683 від 04.11.2024 про добровільне погашення заборгованості у сумі 143223,05 грн., однак відповідачкою зазначена сума не була погашена.
Згідно з ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Суд, розглянувши матеріали справи, відзив на позов, дослідивши всі докази у сукупності, вважає, що доводи, викладені представником відповідачки у відзиві частково знайшли своє підтвердження при розгляді справи, а саме щодо відмови позивачеві в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення комісії за кредитним договором №1001927742501 від 20.07.2021 р., у сумі 34015,34 грн. 
Однак, щодо того, що відповідачку слід звільнити від сплати відсотків, оскільки вона є членом родини військовослужбовця, а саме, що її син – ОСОБА_2 , з 04.11.2024 р. перебуває на військовій службі за мобілізацією (приймає участь у бойових діях), тому представник відповідачки просила суд застосувати відносно ОСОБА_1 . Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
Згідно п.15 ст.14 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, тобто, відповідачка не входить до кола членів сім`ї, які звільняються від сплати відсотків, тому у цій частині відповідачці слід відмовити.
Враховуючи вищевикладене, згідно п.15 ст.14 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»,членами сім`ї військовослужбовців, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, є дружина (чоловік), а батьки не входять до кола осіб, на яких би розповсюджувались норми зазначеного закону.
Суд вважає, що викладені представником відповідачки доводи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки відповідачкою не надано контрозрахунку, згідно якого необхідно здійснити зарахування коштів, сплачених відповідачкою у рахунок погашення заборгованості за комісією за обслуговування кредиту у рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, адже жодних квитанцій про погашення кредитних договорів позивачкою надано не було. 
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, та стягнути з відповідачки на користь позивача загальну суму заборгованості за кредитними договорами – 109207,71 грн. 
Крім того, згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1847,08 грн., згідно платіжної інструкції від 20.12.2024 року №324.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 133, 263-265, 274-279, 352, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 610, 627, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місцезнаходження майна: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (04070, м.Київ, вул.Андріївська, буд.4, ЄДРПОУ 14282829) заборгованість за кредитними договорами у сумі 109207,71 грн. (сто дев`ять тисяч двісті сім гривень 71 копійка).
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місцезнаходження майна: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (04070, м.Київ, вул.Андріївська, буд.4, ЄДРПОУ 14282829)– судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1847,08 грн. (одна тисяча вісімсот сорок сім гривень 08 копійок).
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення – 29.01.2026 року.

Суддя:        О.М. Ачкасов