ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

10 лютого 2026 року	Справа №160/20556/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкової вимоги, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та скасувати податкову вимогу №0014227-1309-0436 на суму 4495,36 гривень від 08.05.2025 року, Рішення №0014227-1309-0436 Про опис майна у податкову заставу від 08.05.2025 року та податкові вимоги за 2021-2023 роки:
1) від 29.06.2022 №0145764-2409-0403 на суму 563,14 грн;
2) від 30.06.2022 №0433257-24-16-0403 на суму 1482,86 грн;
3) від 15.03.2023 №0024172-2416-0403 на суму 610,07 грн;
4) від 15.03.2023 №0024173-2416-0403 на суму 1606,43 грн;
5) від 16.04.2024 №0631070-2416-0403-UА12040150000015189 на суму 1655,86 грн.
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області вчинити певні дії, а саме: здійснити перерахунок суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкти житлової нерухомості, які належать ОСОБА_1 на праві власності, з урахуванням Рішення Кам`янської міської ради від 02.11.2018 №1223-29/VII та повернути ОСОБА_1 зайво сплачені кошти.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що податковий орган безпідставно використав при розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ставку у розмірі 1% від мінімальної заробітної плати за 1 кв. метр бази оподаткування, оскільки згідно Додатку 1 «Ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» до рішення 29 сесії Кам`янської міської ради 7 скликання «Про встановлення ставок та пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у місті» від 02.11.2018 року №1223-29/VII для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, зокрема, квартири, їх частки, незалежно від їх кількості, загальна площа яких сумарно не перевищує 85 кв.м., оподатковується податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за нульовою ставкою. З огляду на вищевикладене, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у загальній сумі 4 495, 36 грн. був нарахований позивачу неправомірно, а його нарахування та направлення позивачу податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставку є протиправними та такими, що суперечать приписам ПКУ та рішенню Кам`янської міської ради від 02.11.2018 року №1223-29/VII.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування вимог та рішення залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до канцелярії суду:
- оригіналу документа про сплату судового збору за позовну вимогу немайнового характеру у розмірі 1211,20 грн.
На виконання вимог ухвали від 22.07.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про долучення доказів до якої додано платіжну інструкцію №0.0.4476888336.1 від 28.07.2025 року на суму 1211,20 грн.
Ухвалою суду від 04.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
19.08.2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Головного управління ДПС Дніпропетровській області надійшов письмовий відзив проти позову. Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив наступне. Виникнення податкового боргу не пов`язане з фактом формування або направлення ( вручення) податкової вимоги. Цей документ лише формалізує стан, який вже існує в силу Закону. Податкова вимога виникла на підставі своєчасно не сплачених податкових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями – рішеннями, які на час розгляду справи є чинними та узгодженими та не оскаржувались ані в судовому ані в адміністративному порядку. 
Відповідач зазначає, що предмет спору не відповідає реальним обставинам справи ( відсутні спірні правові акти), що є підставою для відмови у задоволенні позову, у зв`язку з недоведеністю наявності оскаржуваних актів, а саме наявності податкових вимог:
1) Від 29.06.2022 року №0145764 – 2409)0403 на суму 563,14 грн.;
2) Від 30.06.2022 року №0433257-24-16-0403 на суму 1482,86грн.;
3) Від 15.03.2023 №0024172-2416-0403 на суму 610,07грн.;
4) Від 15.03.2023 №0024173-2416-0403 на суму 1606,43 грн.;
5) Від 16.042024 №0631070-2416-0403-UA12040150000015189 на суму 1655,86грн.
Головне управління ДПС у Дніпропетровській області зазначає, що податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення та до моменту повного погашення за всіма видами податків і зборів.
З огляду на вищевикладене Головне управління ДПС у Дніпропетровській області вважає податкову вимогу правомірною та просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є власником об`єктів житлової нерухомості, а саме:
-квартири, загальною площею 103.6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки ;
-квартири, загальною площею 68,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , розмір частки – 1/1.
Керуючись п. 266.7 ст. 266 ПКУ платнику сформовані податкові повідомлення – рішення ( форма Ф) за 2021 – 2023 роки:
1. Від 29.06.2022 року №0145764 – 2409)0403 на суму 563,14 грн.;
2. Від 30.06.2022 року №0433257-24-16-0403 на суму 1482,86грн.;
3. Від 15.03.2023 №0024172-2416-0403 на суму 610,07грн.;
4. Від 15.03.2023 №0024173-2416-0403 на суму 1606,43 грн.;
5. Від 16.042024 №0631070-2416-0403-UA12040150000015189 на суму 1655,86грн.
Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки проводився в автоматизованому режимі за даними інформаційно - комунікаційної системи ДПС України.
08.05.2025 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області сформовано податкову вимогу форми «Ф» №0014227-1309-0436, якою повідомлено ОСОБА_1 про наявність у нього станом на 06 травня 2025 року податкового боргу у сумі 4 405,36грн.
08.05.2025 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято рішення №0014227-1309-0436 про опис майна у податкову заставу, яким відповідно до статті 89 розділу ІІ Податкового кодексу України вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності платника податків ОСОБА_1 .
14.05.2025 року позивач звернувся до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з заявою про перерахунок надмірно нарахованих платежів з урахуванням рішення КМР №1223-29/VII від 02.11.2018 року, оскільки на думку заявника оподатковуватись мають лише ті кв.м., що перевищують площу 85кв.м.
У відповідь на звернення 11.06.2025 року надано лист №55487/6/04-36-24-15-12, яким зазначено, що нормами ПКУ не передбачено зміни бази оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичних осіб, визначеної пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПКУ, відповідно рішень сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад.
Вважаючи протиправними податкову вимогу та рішення про опис майна у податкову заставу ГУ ДПС у Дніпропетровській області, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.
Відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.
Як встановлено приписами статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Спірні правовідносини врегульовані положеннями Податкового кодексу України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з ст. 10 ПК України до місцевих податків належать податок на майно та єдиний податок. Місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно та в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки).
Підпунктом 54.3.3. п. 54.3. ст. 54 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Згідно з п.58.1. ст. 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно достатті 54 цього Кодексу(крім декларування товарів, передбаченого для громадян).
Підстави та порядок обчислення та справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, передбачені статтею 266 ПК.
Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні особи, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно пп.266.1.2 п. 266.1 ст. 266 ПК України визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:
а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;
б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;
в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.
Згідно пп.266.3.1 п. 266.3 ст.266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним плавним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) періоду, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Положеннями пп.266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, встановлюються податкові пільги із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку (пп.266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України).
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеномустаттею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (підпункт266.7.2 пункт 266.7 статті 266 ПК України).
Платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним) (підпункт266.7.3 пункт 266.7 статті 266 ПК України).
Органи державної реєстрації прав на нерухоме майно зобов`язані у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій, надає відомості у строки та в порядку, встановлені підпунктом70.16.7-1 пункту 70.16 статті 70цьогоКодексу.
За пп.266.7.4. п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України органи державної реєстрації прав на нерухоме майно зобов`язані у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій, надає відомості у строки та в порядку, встановлені підпунктом 70.16.7-1 пункту 70.16 статті 70 цьогоКодексу.
У разі подання платником податку контролюючому органу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, відомості про яке відсутні у базі даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом відомостей від органів державної реєстрації прав на нерухоме майно про перехід права власності на об`єкт оподаткування, (підпункт 266.7.4 пункт 266.7 статті 266 ПК України).
У разі подання платником податку контролюючому органу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, відомості про яке відсутні у базі даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом відомостей від органів державної реєстрації прав на нерухоме майно про перехід права власності на об`єкт оподаткування.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 є власником об`єктів житлової нерухомості, а саме:
-квартири, загальною площею 103.6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки ;
-квартири, загальною площею 68,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , розмір частки – 1/1.
Керуючись п. 266.7 ст. 266 ПКУ платнику сформовані податкові повідомлення – рішення ( форма Ф) за 2021 – 2023 роки:
1) Від 29.06.2022 року №0145764 – 2409)0403 на суму 563,14 грн.;
2) Від 30.06.2022 року №0433257-24-16-0403 на суму 1482,86грн.;
3) Від 15.03.2023 №0024172-2416-0403 на суму 610,07грн.;
4) Від 15.03.2023 №0024173-2416-0403 на суму 1606,43 грн.;
5) Від 16.042024 №0631070-2416-0403-UA12040150000015189 на суму 1655,86грн.
Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки проводився в автоматизованому режимі за даними інформаційно - комунікаційної системи ДПС України.
14.05.2025 року позивач звернувся до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з заявою про перерахунок надмірно нарахованих платежів з урахуванням рішення КМР №1223-29/VII від 02.11.2018 року, оскільки на думку заявника оподатковуватись мають лише ті кв.м., що перевищують площу 85кв.м.
Відтак, спірним у даній справі є питання нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки виходячи з усієї площі належних ОСОБА_1 квадратних метрів квартири.
Відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Відповідно до підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.
Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються в залежності від майна, яке є об`єктом оподаткування.
Органи місцевого самоврядування до 1 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням об`єкта житлової нерухомості відомості стосовно пільг, наданих ними відповідно до цього підпункту.
Згідно підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Отже повноваження щодо встановлення ставок місцевих податків, зокрема, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, а також пільг зі сплати наведеного податку, належать сільським, селищним, міським радам, радам об`єднаних територіальних громад.
Згідно підпункту 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості; ґ) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а" - "г" цього підпункту, збільшується на 25000,00 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).
Так, рішенням Кам`янської міської ради №1223-29/VII від 02.11.2018 року дійсно встановлено пільги з оподаткування об`єктів житлової нерухомості, однак зазначена пільга стосується лише нерухомості, що не перевищує площу 85 кв.м. та в подальшому база оподаткування не відраховується шляхом відіймання вказаних квадратних метрів від загальної кількості площи, що належить особі.
Таким чином, позивач дійшов хибного висновку про застосування невірних розрахунків податковим органом при формуванні спірних податкових рішень, а отже нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є правомірним та позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частин 1, 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.
На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкової вимоги, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна