Справа № 587/5220/25 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року Сумський районний суду Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., з участю секретаря судового засідання Бузової Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернувся до суду з вказаною позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18.01.2024 року Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №12, мотивуючи свої вимоги тим, що на даний час шлюбні відносини між подружжям припинені, спільне господарство подружжя не веде, особисті відносини мають негативний характер, виникає постійне нерозуміння. Вважає надання строку на примирення не виправить відносини між подружжям, оскільки неодноразові спроби налагодити відносини в минулому не принесли жодних результатів. Спільних дітей у шлюбі не має, майновий спір відсутній. Враховуючі всі обставини, просить шлюб між сторонами розірвати і залишити прізвище після розірвання шлюбу ОСОБА_1 .
Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 26.12.2025 року відкрито провадження у вказаній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про призначене судове засідання.
У судове засідання позивачка не з`явилась, у позовній заяві просила справу розглядати без її участі, позов підтримала повністю.
Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи в суді. У поданій до суду заяві просив справу розглядати за його відсутності, позов підтримав і просив розірвати шлюб між ним на позивачкою.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
У випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом може бути визначено за угодою сторін.
Закон України "Про міжнародне приватне право" встановлює порядок урегулювання приватно-правових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (пункт 3 частини першої статті 1, статті 75-77).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач по справі - ОСОБА_2 є громадянином Республіки Польща, а тому, відповідно п.1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» дана цивільна справа є справою з іноземним елементом.
Питання, що виникають у сфері приватно правових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України «Про міжнародне приватне право».
Відповідно до п.11 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» від 16.05.2013 № 24-754/0/4-13, передбачено, що правові наслідки шлюбу з іноземним елементом визначаються ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право». Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. Наприклад, якщо подружжя, що є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України. У випадку відсутності такої ситуації - правові наслідки шлюбу визначаються правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.
Згідно п.4 вищезазначеного листа, справи про визнання шлюбу недійсним, про розірвання шлюбу між одним з подружжя громадянином України та другим із подружжя незалежно від його громадянства, які проживають за межами України, підсудні судам України (ст.ст. 63, 64 Закону України "Про міжнародне приватне право"). Суди розглядають спори за позовами громадян України до осіб, які проживають за кордоном, за правилами альтернативної підсудності, передбаченої ст. 110 ЦПК, а також виключної підсудності, передбаченої ст. 114 ЦПК та ст. 77 Закону України "Про міжнародне приватне право".
Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу (ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право»).
Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.
Пунктом 1 ч.1 ст. 76 ЗУ «Про міжнародне приватне право» передбачено, що суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у випадках якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у ст. 77 цього Закону. 
Приписами ст. 59 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що право на шлюб визначається особистим законом кожної з осіб, які подали заяву про укладення шлюбу. У разі укладення шлюбу в Україні застосовуються вимоги Сімейного кодексу України.
Враховуючи те, що шлюб між позивачкою та відповідачем зареєстрований на території України, позивачка має зареєстроване місце проживання в Україні за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20), між сторонами укладено угоду про підсудність з іноземним елементом судам України (а.с.25), то до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми національного права України.
Так, ст. 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
За змістом ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 
Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.3,4 ст. 56 СК України).
Згідно положень ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. 
Згідно ч.2 ст. 114, абз.2 ч.3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Судом встановлено, що 18.01.2024 року між громадянкою України ОСОБА_3 та громадянином Республіки Польща ОСОБА_2 було укладено шлюб, який було зареєстровано Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.2).
Як вбачається з позову, шлюбні стосунки між сторонами припинені внаслідок різних поглядів на сімейне життя, права та обов`язки подружжя, ведення спільного господарства. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спільних дітей у шлюбі не мають, а тому шлюб носить формальний характер.
Враховуючи наведені норми Закону, а також те, що подружжя не підтримує шлюбні відносини, і позивачка і відповідач наполягають на розірванні шлюбу та не бажають надання часу для примирення, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позовні вимоги слід задовольнити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18, 263, 264, 265, ЦПК України, ст.ст. 110,112,115 СК України суд,-
УХВАЛИВ:

Позовні вимогиОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 18.01.2024 року Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №12. 
Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити без змін - ОСОБА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя       О.А. Степаненко