Справа № 560/20606/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

05 лютого 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати нарахувати та виплатити грошове забезпечення з 24.02.2022 по 19.05.2023, а також усі інші належні за цей період додаткові види грошового забезпечення (у тому числі грошову допомогу для оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та інші), виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначених законами на 1 січня 2022, 1 січня 2023;
- зобов`язати нарахувати та виплатити винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №168, за період з серпня 2024 по вересень 2025;
- зобов`язати нарахувати та виплатити оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років за період з січня 2024 по квітень 2024, з липня 2024 по вересень 2025 у зв`язку із перебуванням у розпорядженні командира військової частини;
- зобов`язати провести перерахунок та виплату грошової допомоги для оздоровлення за 2022, 2024, 2025, обчисливши її розмір з розміру місячного грошового забезпечення з урахуванням виплаченої індексації грошового забезпечення;
- зобов`язати нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023-2025.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що для розрахунків/встановлення розмірів грошового забезпечення відповідачем протиправно застосовувалась величина прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018. У період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я йому не було проведено виплату грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і навчальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 100000 грн. в розрахунку за місяць. Також посилається на те, що відповідач протиправно не здійснив перерахунок та виплату додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням під час перерахунку індексації грошового забезпечення. 
Відповідач відзив по справі не подав. Витребувані судом докази надані не були, відтак суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд виходить з такого.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою №989 від 14.08.2025, виданою цією військовою частиною (а. с. 21).
Зі змісту листа військової частини НОМЕР_1 від 29.10.2025 встановлено, що для розрахунків/встановлення розмірів грошового забезпечення відповідачем застосовувалась величина прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 (а. с. 83 зворот).
Позивач вважає, що йому у неповному обсязі здійснене нарахування та виплата грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2024, 2025 роки, оскільки під час розрахунку не були враховані відповідні суми індексації грошового забезпечення. Також не було виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань за 2023-2025 роки. 
Судом встановлено, що 11.07.2022 ОСОБА_1 отримав поранення під час виконання бойового завдання, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 04.09.2022 №1883, виданою військовою частиною НОМЕР_1 (а. с. 25). Із змісту довідки вбачається, що позивач одержав травматичне пошкодження капсульно-зв`язкового апарату обох плечових суглобів з підвивихами обох головок плечових кісток; закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, акубаротравму. 
Згідно з висновком від 01.08.2022 про необхідність направлення особи зі складу сил оборони або сил безпеки, яка постраждала внаслідок військової агресії російської федерації проти України на лікування за кордон, було вирішено направити ОСОБА_1 на лікування за кордон.
Листом Міністерства охорони здоров`я України №29/19903/2-22 від 30.08.2022, направленим командуванню Медичних сил Збройних Сил України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Міністерству закордонних справ України, поінформовано про перелік осіб, лікування яких погоджено з іноземною стороною за кордоном.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №4321 від 28.05.2024 ОСОБА_1 28.05.2024 проведено медичний огляд ВЛК, якою встановлено, що його поранення ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Потребує тривалого лікування орієнтовно шість місяців. 
Згідно з перекладеним з німецької на українську мову текстом листа від 04.06.2024 ОСОБА_2 з 26.10.2022 по 04.06.2024 постійно і регулярно перебуває на лікуванні. Згідно з перекладеними з німецької на українську мову текстами листів від 29.08.2024, 30.09.2024, 05.11.2024, 06.12.2024, 15.01.2025, 06.02.2025, 03.11.2025 ОСОБА_1 регулярно проходив лікування, терапія не завершена та продовжувалась у такі періоди: з 01.08.2024 по 31.08.2024, 01.09.2024 по 30.09.2024, 01.10.2024 по 31.10.2024, з 01.11.2024 по 30.11.2024, з 01.12.2024 по 31.12.2024, з 01.01.2025 по 31.01.2025, з 01.08.2025 по 31.10.2025. 
Відповідно до лікарської довідки від 18.11.2024 ОСОБА_2 з 26.10.2022 по 18.11.2024 перебуває на лікуванні, на постійному та регулярному лікуванні. На момент видачі довідки характер захворювання завершення лікування не прогнозується. Відповідно до лікарської довідки від 05.03.2025 ОСОБА_1 з 26.10.2022 по 05.03.2025 перебуває на постійному та регулярному лікуванні. На момент видачі зазначеної довідки характер захворювання не дозволяє прогнозувати завершення лікування. Згідно з амбулаторними висновками від 25.02.2025 та 11.03.2025 позивач пройшов медичне обстеження з підозрою на тяжке пошкодження верхньої частини суглобової губи праворуч. Відповідно до довідки від 24.05.2025 у позивача було заплановане хірургічне втручання в ділянці плечового суглоба на 09.05.2025. Згідно з довідкою про стаціонарне перебування ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 09.05.2025 по 11.05.2025. Довідкою-поданням від 22.05.2025 підтверджується, що позивач перебував під наглядом лікаря, при цьому його мобільність була суттєво обмежена до кінця липня 2025 року. Довідкою - поданням від 09.09.2025 підтверджується, що ОСОБА_1 перебував під наглядом лікаря з 11.03.2024, а реабілітаційні заходи, ймовірно, триватимуть ще від 4 до 6 місяців. Відповідно до довідки ВЛК №2025-0819-1749-2976-7 від 19.08.2025 ОСОБА_1 було проведено медичний огляд військово-лікарською комісією, за результатами якого встановлено, що отримане поранення пов`язане із захистом Батьківщини та відноситься до категорії тяжких. З урахуванням строків травми та проведеного лікування потреби у подальшому лікуванні не визначено, рекомендовано проходження ВЛК з метою встановлення ступеня придатності до військової служби.
Із змісту листів військової частини НОМЕР_1 від 29.08.2025, 01.09.2025 та 05.09.2025 вбачається, що відповідач посилається на положення, згідно з яким загальний строк безперервного перебування військовослужбовця у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або після поранення із збереженням грошового та матеріального забезпечення не може перевищувати 12 місяців поспіль.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Частиною 4 статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Постановою Кабінету Міністрів України № 704 встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Пунктом 2 постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Додатком 1 до постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 4 постанови № 704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Також додатки 1, 12, 13, 14 до постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
21.02.2018 Кабінет Міністрів України ухвалив постанову № 103, пунктом 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, та зокрема, у постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.»
Отже, на момент набрання чинності постановою № 704 пункт 4 було викладено в редакції змін, викладених згідно із пунктом 6 постанови № 103, а саме: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14». Це означає, що станом на 01.03.2018 пункт 4 постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу як розрахункова величина використовується розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2018 року.
Закон України від 05.10.2000 № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі Закон № 2017-III) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 якого державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій. У свою чергу, базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (стаття 6 Закону № 2017-III).
Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. При цьому, згідно із частиною другою статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюються Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).
Законодавець делегував Кабінету Міністрів України повноваження на встановлення умов, порядку та розміру перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб. Так, під «умовами» слід розуміти встановлення Кабінетом Міністрів України необхідних обставин, які роблять можливим здійснення перерахунку пенсії. Під «порядком» розуміється те, що Кабінет Міністрів України має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, методики здійснення перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців. Величина грошового забезпечення як виплати, що є визначальною при перерахунку пенсії, встановлюється Кабінетом Міністрів України в межах повноважень щодо визначення розміру перерахунку пенсій.
Відтак, зазначення у пункті 4 постанови № 704 в формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту (прожиткового мінімуму для працездатних осіб) як розрахункової величини для їх визначення, не суперечить делегованим Уряду повноваженням щодо визначення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ.
Водночас, Кабінет Міністрів України не уповноважений установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.
Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.
В свою чергу, Закони України про Державний бюджет України на 2022, 2023 роки таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня 2018, на 2022, 2023 роки не містять.
Отже, з огляду на те, що з 29.01.2020 положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 постанови № 704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону № 1082-ІХ, із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
Відповідач, на якого відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок доведення правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не надав суду витребуваних доказів та не спростував доводів позивача, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині.
Оскільки з 24.02.2022 по 19.05.2023 в якості розрахункової величини для визначення розмірів складових грошового забезпечення позивача та обчислення інших належних йому виплат відповідач використовував прожитковий мінімум, встановлений законом на 01.01.2018, що призвело до зменшення розмірів грошового забезпечення, слід зобов`язати здійснити відповідні перерахунки грошового забезпечення позивача.
Що стосується нарахування та виплати додаткової винагороди, суд виходить з такого.
На виконання Указів Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64 та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Відповідно до абзацу 4 пункту 1 Постанови №168 (в редакції після 19.07.2022 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793) до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Постанову №168 (в редакції від 19.07.2022 ) доповнено пунктом 2-1 такого змісту: Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Порядок і умови виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначені Міністром оборони України в Окремому дорученні від 23.06.2022 №912/з/29, яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022.
Абзацами 3, 4 пункту 3 Окремого доручення передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів - здійснювати на підставі таких документів:
бойовий наказ (розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець. Згідно з пунктом 4 Окремого доручення у підставах видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.
Відповідно до пункту 5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. або 30000 грн. здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини. В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн. за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до цього доручення).
Отже, підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168, є відповідні накази командирів (начальників), тоді як документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі бойових наказів і розпоряджень, журналів бойових дій, рапортів командирів підрозділів та довідок командирів військових частин за формою, затвердженою додатком №1 Окремого доручення.
Крім цього, у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, також включені військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Підставою для видачі наказу є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), в якій має бути зазначено: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).
З урахуванням зазначеного вище рішення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, у подальшому наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 затверджені зміни до Положення №260 та внесений до цього Положення новий розділ XXXIV (Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану).
Пунктом 10 розділу XXXIV Положення №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Пунктом 11 розділу XXXIV Положення №260 встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення. контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем.
З аналізу наведених норм постанови Кабінету Міністрів України №168 вбачається встановлення декількох підстав для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:
- пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини, про що повинно бути прямо зазначено у документах,
- факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення,
- перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Це означає, що виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, здійснюється особам, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а виплата такої додаткової винагороди особам, які перебувають у відпустці, здійснюється за умови, що така відпустка надана для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії. Військовослужбовець, який дістав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини, за весь час стаціонарного лікування отримує винагороду до 100000 грн. Під час лікування після поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, військовослужбовці отримують і грошове забезпечення, і додаткову винагороду до 100000 грн., а під час відпустки за станом здоров`я (під час реабілітації) додаткову винагороду до 100000 грн. отримують ті військовослужбовці, у яких поранення визнане тяжким за висновком ВЛК.
Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», інших указів Президента України про продовження строку дії воєнного стану, пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, а також наказу Міністерства охорони здоров`я України від 05.04.2022 № 574, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2022 за № 414/37750, затверджено критерії направлення громадян України для лікування за кордон на період дії воєнного стану (далі — Критерії), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до пунктів 1-3 Порядку направлення осіб із складових сил оборони та сил безпеки, постраждалих у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на лікування за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2022 №411 (далі Порядок №411, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) направленню для лікування за кордон з метою отримання медичної та/або реабілітаційної допомоги підлягають особи із складових сил оборони та сил безпеки, постраждалі у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (далі - захисники України), за умови наявності висновку про необхідність направлення на лікування за кордон та письмового підтвердження готовності закладу охорони здоров`я іноземної держави на безоплатній основі прийняти на лікування.
Направлення захисників України на лікування за кордон ініціюється закладами охорони здоров`я, у яких вони перебувають на лікуванні та/або реабілітації, шляхом подання клопотання про необхідність такого направлення. У разі перебування захисника України на лікуванні в закладі охорони здоров`я, що не належить до сфери управління органів сектору безпеки і оборони, відповідне клопотання з необхідними медичними документами та згодами на обробку персональних даних надсилається до військово-медичного закладу. У військово-медичному закладі утворюється консиліум лікарів, який протягом трьох календарних днів розглядає клопотання та приймає рішення щодо необхідності направлення захисника України на лікування за кордон. За результатами розгляду консиліум оформлює відповідний висновок. У разі прийняття позитивного рішення військово-медичний заклад формує пакет документів та надсилає його до ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке після узагальнення інформації направляє лист-направлення з відповідними документами до Міністерства охорони здоров`я України. На підставі листа МОЗ Командування Медичних сил забезпечує формування пакета супровідних документів для подальшої організації лікування захисника України за кордоном.
Позивачем надано належні та допустимі докази, які у сукупності підтверджують отримання ним поранення під час виконання бойового завдання, його тяжкий характер, зв`язок із захистом Батьківщини, а також факт направлення на лікування та тривале лікування за кордоном.
Зокрема, матеріалами справи підтверджується, що рішення про направлення позивача на лікування за кордоном було прийняте 01.08.2022, а лікування погоджене з іноземною стороною, що підтверджується листом Міністерства охорони здоров`я України від 30.08.2022. Подальше безперервне лікування позивача з 26.10.2022 підтверджується лікарськими довідками, висновками ВЛК та перекладеними офіційними листами закладів охорони здоров`я іноземних держав.
Відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували зазначені обставини, не спростовано достовірність поданих позивачем документів, не доведено відсутність направлення позивача на лікування за кордон або припинення такого лікування у спірний період.
У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що доводи позивача є належним чином підтвердженими. 
Щодо вимог позову в частині нарахування та виплати окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років у зв`язку із перебуванням у розпорядженні командира військової частини, грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2024, 2025 з урахуванням індексації грошового забезпечення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, суд виходить з такого. 
Часове обмеження строку збереження грошового забезпечення військовослужбовця, який перебуває на лікуванні, міститься в пункті 11 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»: військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення не може перевищувати 12 місяців поспіль. Огляд військово-лікарською комісією для вирішення питання про потребу у тривалому лікуванні проводиться не пізніше ніж через чотири місяці від початку лікування. Якщо відповідно до медичних документів закладу охорони здоров`я іноземної держави, до якого військовослужбовця направлено в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, хвороба або поранення (контузія, травма або каліцтво) військовослужбовця перешкоджає йому прибути до військово-лікарської комісії для проведення огляду з метою визначення потреби у тривалому лікуванні, такий огляд проводиться дистанційно в порядку, встановленому Міністерством оборони України.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2023 №35 ОСОБА_1 зараховано у розпорядження військової частини НОМЕР_1 з 04.02.2023 та на термін перебування у розпорядженні вирішено утримувати його на всіх видах забезпечення та у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 . 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.09.2024 №268 ОСОБА_1 з 01.08.2024 призупинено виплату грошового забезпечення.
Водночас, відповідачем не враховано те, що висновок військово-лікарської комісії про потребу у тривалому лікуванні є підставою для продовження часу перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення на строк, визначений у такому висновку. 
Отже, висновок військово-лікарської комісії про потребу у тривалому лікуванні є підставою для продовження часу перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення на строк, визначений у такому висновку. Після закінчення встановленого абзацом першим цього пункту строку безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про придатність його до військової служби.
Судом встановлено, що тривале лікування ОСОБА_1 за кордоном відбувалось на підставі відповідного висновку ВЛК, що викладений у довідці ВЛК №4321 від 28.05.2024 - потребує тривалого лікування за кордоном, орієнтовно шість місяців. Суд враховує те, що згідно з матеріалами справи фізичний стан позивача та його лікування є досить складними. та вважає, що не в усіх випадках ВЛК здатна обґрунтовано визначити з точністю до дня тривалість необхідного часу перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я. У цьому випадку суд вважає об`єктивним вживання ВЛК вказівки на строк лікування - "тривалий". 
З огляду на це, наявні у справі докази підтверджують право ОСОБА_1 на отримання грошового забезпечення, надбавок та матеріальних виплат за час перебування у розпорядженні командира військової частини та на лікуванні за кордоном відповідно до чинного законодавства та висновків ВЛК.
Що стосується виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2024, 2025 з урахуванням індексації грошового забезпечення, суд виходить з того, що у картці особового рахунку позивача наявні докази виплати індексації грошового забезпечення лише за 2022 рік. 
За змістом частини другої та третьої статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Частиною четвертою цієї статті обумовлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 №1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення".
Статтею 1 Закону №1282-XII встановлено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. Відповідно до пункту 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Пунктом 5 Порядку №1078 передбачено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. 
Отже, індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, тому механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.
При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема, Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення. Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку про те, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона повинна бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист.
У постановах від 19.03.2020 у справі №820/5286/17 та від 29.04.2020 у справі №240/10130/19 Верховний Суд сформулював правовий висновок про те, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист.
Отже, індексація є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця та повинна була включатись до розрахунку при визначенні сум грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2022.
Відповідач не надав доказів того, що індексація грошового забезпечення була врахована позивачу при розрахунку грошової допомоги на оздоровлення у 2022 році та відповідні перерахунки здійснювались. З огляду на це, слід зобов`язати відповідача провести перерахунок та доплату грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2022, з урахуванням при обчисленні сум індексації грошового забезпечення.
Що стосується 2024 та 2025 років, матеріали справи вказують на те, що індексація грошового забезпечення у зазначені роки фактично не нараховувалась, відтак в цій частині вимоги позивача є передчасними.
Виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023-2025, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років за періоди з січня 2024 по квітень 2024, з липня 2024 по вересень 2025 належними доказами не підтверджуються, відтак у цій частині позовні вимоги також слід задоводити.
Оскільки відповідач не довів обґрунтованість дій і не спростував доводи позивача належними доказами ( в частині вимог), позов підлягає задоволенню частково. 
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити частково.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 24.02.2022 по 19.05.2023, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 24.02.2022 по 19.05.2023, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законами України: "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, провести виплату недоплачених коштів з урахуванням раніше проведених виплат.
Визнати протиправною невиплату військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 додаткової винагороди у підвищеному розмірі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в межах періоду з серпня 2024 по вересень 2025 за усі дні стаціонарного лікування.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у підвищеному розмірі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за час перебування його на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у тому числі за кордоном, із розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні, в межах періоду з серпня 2024 по вересень 2025 відповідно до наявних у матеріалах справи документів та з урахуванням висновків суду.
Визнати протиправним непроведення військовою частиною НОМЕР_1 перерахунку ОСОБА_1 розміру грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2022, з урахуванням сум індексації грошового забезпечення.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату (доплату) ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2022, з урахуванням сум індексації грошового забезпечення (та з урахуванням раніше виплачених коштів).
Визнати протиправним непроведення військовою частиною НОМЕР_1 нарахування ОСОБА_1 окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років з січня 2024 по квітень 2024, з липня 2024 по вересень 2025 та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023-2025.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплату (доплату) ОСОБА_1 окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років з січня 2024 по квітень 2024, з липня 2024 по вересень 2025 та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023-2025 ( з урахуванням раніше виплачених коштів).
У задоволенні решти вимог позову - відмовити
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 05 лютого 2026 року

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) 	
Відповідач:	Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ) 	

Головуючий суддя 		І.С. Козачок