Справа № 175/6970/25
Провадження № 2/175/1619/25
РІШЕННЯ 
Іменем України
"29" січня 2026 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі: 
головуючого - судді Білоусової О.М.,
за участю секретаря судового засідання - Яшиної М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Слобожанське в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить транспортний засіб - загальний легковий універсал «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
06 лютого 2025 року о 12:45 год. біля будинку №46 по вулиці Центральна у місті
Підгородньому Дніпровського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_2 своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 10.4 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно зі ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, спричинивши матеріальну шкоду та механічні пошкодження вищевказаного транспортного засобу. Експерт автотоварознавець ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_1 склав висновок експерта № 7668 від 3 березня 2025 року, яким визначено: вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «BMW Х5» - 1 168 305,09 грн. Відповідно до наявної інформації, страхова компанія відповідача - ПрАТ "СК "Євроінс Україна", виплати компенсації ще не здійснила.
Таким чином, розмір матеріального збитку, фактично заподіяного Позивачу пошкодженням його речі внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 , становить 1 168 305,09 грн. 
Оскільки заподіяні Позивачу протиправними діями Відповідача матеріальні збитки до теперішнього часу не відшкодовані, вказана обставина змушує ОСОБА_1 звертатися до суду із цим позовом, відтак, Позивача просить стягнути з відповідачів розмір матеріального збитку в розмірі 1 168 305,09 грн. та судові витрати.
Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» подав до суду відзив, в якому заперечував проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, вказував, що позивачем не було надано транспортний засіб на огляд для визначення вартості матеріального збитку, також зазначав, що зі страховика відшкодовується не вартість відновлювального ремонту, а вартість матеріального збитку, а обов`язок відшкодування шкоди у повному обсязі покладається на особу, яка завдала такої шкоди. Заперечував щодо солідарної відповідальності страховика та винної особи у вчиненні ДТП. Пояснив, що ліміт відповідальності за договором ОСЦПВ становить 160 00, 00 грн. та поверх цієї суми, страхове відшкодування не може бути стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна».
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, зазначив, що позивач забезпечила можливість огляду та письмово ініціювала його проведення. Після повідомлення страховика про ДТП Позивач направила на адресу ПрАТ «СК "Євроінс Україна"» запрошення/лист щодо проведення огляду пошкодженого автомобіля. Таке запрошення було направлено 11.02.2025 року, що підтверджується квитанцією АТ «Укрпошта». Вказував, що навіть якщо страховик наполягає на "зносі" для страхового відшкодування, це не скасовує принцип повного відшкодування шкоди винуватцем у деліктних правовідносинах. Сам страховик у відзиві протиставляє «повне відшкодування» (делікт) і «оцінену шкоду» (страхове відшкодування). Тому довід про знос може стосуватися лише обсягу обов`язку страховика, але не ліквідує вимоги про повне відшкодування шкоди в частині, що підлягає стягненню з винуватця ДТП. Пояснив, що сам факт пред`явлення позову до двох відповідачів є процесуально допустимим, у прохальній частині позову Позивач просить стягнути матеріальну шкоду з ОСОБА_2 та ПрАТ «СК "Євроінс Україна"» (без окремого слова "солідарно"). Уточнив, що вимоги до страховика заявлені в межах ліміту страхового відшкодування, а вимоги до винуватця - в частині різниці, необхідної для повного відшкодування шкоди, тому просив стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» страхове відшкодування у межах ліміту відповідальності за шкоду майну в розмірі та з ОСОБА_2 різницю між повним розміром завданої шкоди та страховим відшкодуванням у розмірі.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, в якій просив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити. 
Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відзиві просив проводити розгляд справи за їх відсутності.
Відповідач - ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв не подавав.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить транспортний засіб - загальний легковий універсал «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 06.11.2024 року.
Постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28.04.2025 у справі N? 175/4944/25 ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, як вбачається з постанови суду від 06 лютого 2025 року о 12:45 год. біля будинку №46 по вулиці Центральна у місті Підгородньому Дніпровського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом автомобілем «ВАЗ» державний номерний знак НОМЕР_3 , виконуючи поворот ліворуч поза перехрестям, не надав дорогу та допустив зіткнення із слідувавшим прямо у зустрічному з ним напрямку автомобілем «BMW» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 після чого автомобіль «BMW» державний номерний знак НОМЕР_1 продовжив некерований рух та скоїв наїзд на припарковані автомобілі: «Subaru» державний номерний знак НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_6 та «Toyota» державний номерний знак НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_7 внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 10.4 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно зі ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до Полісу серії ЕР №220721579, транспортний засіб «ВАЗ21103» державний номерний знак НОМЕР_3 забезпечений у ПрАТ «СК «Євроінс Україна». Згідно умов Полісу ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 грн., розмір франшизи - 0,00 грн. 
Враховуючи що цивільна відповідальність водія Забезпеченого транспортного засобу, винуватця ДТП, була застрахована в ПРАТ "СК " Євроінс Україна " згідно Полісу серії ЕР №220721579, водій пошкодженого в ДТП ТЗ «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 звернувся до ПРАТ "СК " Євроінс Україна " із повідомленням про ДТП 10.02.2025 року. 
Згідно до висновку експерта №7668 від 3 березня 2025 року за заявою ОСОБА_1 складено висновок, яким визначено: вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «BMW Х5», пошкодженого у наслідок від ДТП , становить: 553 882, 02 грн., вартість відновлювального ремонту, автомобіля «BMW Х5» пошкодженого у наслідок від ДТП , становить: 1 168 305,09 грн.
Щодо стягнення страхового відшкодування із ПРАТ "СК "Євроінс Україна", суд зазначає наступне.
Відповідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тобто нормами частини другої статті 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець.
Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Згідно до частини першої статті 14 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату в межах страхової суми відповідно до цього Закону. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні (частина перша статті 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Положеннями частини першої статті 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди майну потерпілої особи такій особі відшкодовуються матеріальні збитки, пов`язані, з окрема з пошкодженням чи знищенням транспортного засобу потерпілої особи.
Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних, зокрема з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, включаючи пошкодження, зроблені умисно для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку, визначеному частинами другою і третьою цієї статті. Витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, та визначається відповідно до частини третьої цієї статті (частина друга статті 27 Закону України).
Частиною четвертою статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу на банківський (платіжний) рахунок особи, яка відповідно до своїх установчих документів має право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів.
Як було установлено судом, на момент дорожньо-транспортної пригоди 06 лютого 2025 року транспортний засіб «ВАЗ21103» державний номерний знак НОМЕР_3 , був застрахований в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на підставі Полісу серії ЕР №220721579.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 31 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди водій, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: 1) дотримуватися передбачених Правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; 2) вжити заходів з метою запобігання чи зменшення шкоди у подальшому; 3) повідомити іншим особам, причетним до дорожньо-транспортної пригоди, свої прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), місце проживання, назву та місцезнаходження страховика, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо транспортного засобу, яким він керував, та надати відомості про чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; 4) не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди повідомити про дорожньо-транспортну пригоду страховика, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо транспортного засобу, яким він керував (у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ), а також надати відомості про місцезнаходження такого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та адресу, у тому числі електронну, для листування. Якщо водій з поважних причин не мав змоги виконати такі дії, він має підтвердити це документально.
У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду працівниками відповідних підрозділів Національної поліції України такі працівники зобов`язані встановити та зафіксувати необхідні відомості щодо чинних договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності учасників дорожньо-транспортної пригоди і сприяти проведенню представниками страховиків (МТСБУ) огляду місця дорожньо-транспортної пригоди і транспортних засобів, що стали її учасниками.
Водії, причетні до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого (знищеного) майна зобов`язані зберігати пошкоджене (знищене) майно, у тому числі транспортні засоби, у тому стані, в якому воно перебувало після настання дорожньо-транспортної пригоди, до того часу, поки його не огляне представник страховика (у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - МТСБУ), а також забезпечити можливість проведення огляду пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, представниками страховика (МТСБУ).
Страховик (МТСБУ) зобов`язаний провести огляд пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, протягом 10 робочих днів з дня повідомлення страховика (МТСБУ) про дорожньо-транспортну пригоду чи в більший строк за зверненням осіб, зазначених у цій частині, щодо належного їм майна. Зазначені особи звільняються від обов`язку зберігання пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортних засобів, у тому стані, в якому воно перебувало після настання дорожньо-транспортної пригоди, якщо з причин, що не залежать від них, їхніх дій чи бездіяльності, представник страховика (у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - МТСБУ) не провів огляд пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, у строк, передбачений цим абзацом .
Огляд представником страховика (у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - МТСБУ) пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, оформляється актом огляду, що складається у двох примірниках та підписується представником страховика (МТСБУ) та потерпілою особою (її представником), один із яких надається потерпілій особі (її представнику). Акт огляду може оформлюватися у формі електронного документа відповідно до вимог законодавства.
Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - МТСБУ) не провів огляд пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, протягом визначеного абзацом другим цієї частини строку, після повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, такий страховик (МТСБУ) відшкодовує потерпілій особі здійснені витрати на визначення розміру шкоди у зв`язку з пошкодженням (знищенням) майна. Визначення розміру шкоди у зв`язку з пошкодженням (знищенням) майна здійснюється відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні. У разі якщо представник страховика (МТСБУ) не провів огляд пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, з причини незабезпечення потерпілою особою можливості для проведення такого огляду, зазначене відшкодування не здійснюється.
Таким чином, вбачається, що позивач звернувся до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» без порушення строків на звернення із відповідною заявою, передбачених ст. 31 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», проте відповідного рішення страховик не надав та огляд протягом 10 робочих днів з дня повідомлення страховика (МТСБУ) про дорожньо-транспортну пригоду не провів, а тому позивач звернувся до експерта, у зв`язку з чим складено висновок експерта №7668 від 3 березня 2025 року за заявою ОСОБА_1 .
Згідно ст. 27 Закону, Страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних із:
1) відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, включаючи пошкодження, зроблені умисно для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку, визначеному частинами другою і третьою цієї статті;
2) евакуацією (доставкою) транспортного засобу в межах 150 кілометрів (якщо інша відстань не погоджена між страховиком (МТСБУ) та потерпілою особою) від місця дорожньо-транспортної пригоди на території України до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки на території України, або до місця здійснення відновлювального ремонту на території України, а також від місця проживання потерпілої особи або місця стоянки на території України до місця здійснення відновлювального ремонту на території України;
3) оплатою послуг стоянки, якщо транспортний засіб з поважних причин необхідно перемістити на стоянку, але не більше ніж до дати отримання страхової виплати.
Витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, та визначається відповідно до частини третьої цієї статті.
Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу включає:
1) вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, визначеного на підставі акта огляду транспортного засобу, складеного представником страховика (у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ), або висновку суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, складеного відповідно до частини четвертої статті 31 цього Закону, а також вартість матеріалів, необхідних для здійснення відповідного ремонту;
2) вартість робіт з ремонту (заміни) складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, передбаченого пунктом 1 цієї частини.
Для транспортного засобу, строк експлуатації якого до настання дорожньо-транспортної пригоди не перевищує п`ять років або щодо якого є чинними гарантійні зобов`язання виробника транспортного засобу, за умови документального підтвердження їх чинності, до розрахунку вартості складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують заміни новими, включається вартість невживаних складових частин (деталей), дозволених заводом-виробником для обслуговування відповідних транспортних засобів. Для інших транспортних засобів до розрахунку вартості складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують заміни, може включатися вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що відповідають технічним характеристикам такого транспортного засобу та є аналогом оригінальних складових частин (деталей) транспортного засобу.
Під час ремонту транспортного засобу не допускається встановлення складових частин (деталей), що призведе до зміни конструкції транспортного засобу або до невідповідності технічного стану транспортного засобу правилам дорожнього руху та технічної експлуатації.
Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу на банківський (платіжний) рахунок особи, яка відповідно до своїх установчих документів має право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів.
Для здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідна особа обирається потерпілою особою з визначеного страховиком (МТСБУ) переліку.
Страховик (МТСБУ) у встановленому ним порядку визначає перелік осіб, які відповідно до своїх установчих документів мають право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів та відповідають його вимогам, та оприлюднює його на своєму веб-сайті.
Страховик (МТСБУ) зобов`язаний надати потерпілій особі інформацію про осіб, включених до переліку, передбаченого цією частиною.
Якщо визначений страховиком (МТСБУ) перелік включає менше трьох осіб, розташованих в межах 150 кілометрів від місця проживання потерпілої особи або місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу, потерпіла особа має право самостійно обрати особу, яка відповідно до своїх установчих документів має право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів.
У разі якщо строк експлуатації транспортного засобу до настання дорожньо-транспортної пригоди не перевищує п`ять років або щодо нього є чинними гарантійні зобов`язання виробника транспортного засобу, за умови документального підтвердження їх чинності, для здійснення відновлювального ремонту на вимогу потерпілої особи має бути визначений авторизований сервісний центр відповідного виробника, якщо визначений страховиком (МТСБУ) перелік не містить такого авторизованого сервісного центру.
За згодою страховика (МТСБУ) відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу може здійснюватися на банківський (платіжний) рахунок особи, яка відповідно до своїх статутних документів має право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів, за вибором потерпілої особи поза переліком, визначеним страховиком (МТСБУ).
У разі відмови потерпілої особи від здійснення страховиком (МТСБУ) відшкодування у порядку, визначеному частиною четвертою цієї статті, така страхова (регламентна) виплата здійснюється страховиком (МТСБУ) на банківський (платіжний) рахунок потерпілої особи в розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, розрахованого страховиком (МТСБУ) з використанням ліцензованих програмно-технічних комплексів із розрахунку вартості відновлювальних ремонтів транспортних засобів чи суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачем, судовим експертом на замовлення страховика (МТСБУ), а у випадку, передбаченому абзацом четвертим частини четвертої статті 31 цього Закону, - потерпілої особи, за вирахуванням суми податку на додану вартість або в розмірі витрат на здійснення відновлювального ремонту, погодженому між страховиком (МТСБУ) і потерпілою особою.
Страховик (МТСБУ) разом із здійсненням страхової (регламентної) виплати у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу зобов`язаний відшкодувати потерпілій особі її документально підтверджені витрати, пов`язані з оплатою послуг суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, якщо потерпіла особа обрала їх самостійно для визначення розміру вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у випадку, передбаченому абзацом четвертим частини четвертої статті 31 цього Закону.
Так, згідно матеріалів справи, після настання дорожньо-транспортної пригоди, позивач звернувся до страхувальника-відповідача із запитом про виплату страхового відшкодування про отримання страхової виплати через пошкодження належного йому автотранспортного засобу. Проте, на підставі вказаної заяви страховиком не було виплачено страхового відшкодування.
З огляду на викладене з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» підлягає страхове відшкодування в розмірі 160 000, 00 грн., оскільки згідно умов Полісу ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 грн., а розмір матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «BMW Х5», пошкодженого у наслідок від ДТП , перевищує ліміт страхового відшкодування.
Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 матеріальної шкоди, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.
Отже страхова виплата має певні обмеження та може не у повній мірі покривати потерпілому заподіяний збиток (фізичний знос, франшиза, ПДВ, ліміт відповідальності).
Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 19 липня 2021 року у справі № 203/3219/15-ц, від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року та у справі № 754/5129/15-ц та постановою Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 757/54513/16 де зазначено, що системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню потерпілому для відновлення його порушеного права у повному обсязі є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу.
У постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового ліміту (страхової суми за договором).
Вказаний висновок підтверджений Верховним Судом, зокрема і в постанові від 22 квітня 2021 року у справі № 759/7787/18 (провадження № 61-10773св20).
Враховуючи викладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_2 1 008 305, 09 грн. різниці між страховим відшкодуванням (160 000, 00 грн.) та фактичним розміром спричиненої матеріальної шкоди (1 168 305, 09 грн.).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
07 лютого 2025 року між адвокатом Маслак І.П. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги. Витрати на адвокатські послуги підтверджуються квитанцією про оплати гонорару адвоката від 07 лютого 2025 року на суму 25 000 грн.
Також під час вирішення цивільної справи, судом досліджувався висновок експерта №7668 від 3 березня 2025 року, який було замовлено позивачем для подання до суду. Витрати на судового експерта підтверджуються наданою копією квитанції до прибуткового касового ордера № 7668 від 17 лютого 2025 року зі сплати суми 5000,00 грн.
Висновок експерта може бути підготовлений як підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи.
У випадку подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Зокрема, інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і у разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, такий висновок не приймається судом до розгляду (стаття 102 ЦПК України).
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду з позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.
Отже, відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі.
Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.
Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не відповідає вимогам розумності та правової визначеності, «підриває» конструкцію забезпечення передбачуваності застосування процесуальних норм, а тому не є такою, що відповідає верховенству права.
Вказане узгоджується з висновком викладеним у постанові Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22 (провадження № 14-123цс23).
Оскільки висновок експерта був врахований судом при ухваленні рішення, то витрати, пов`язанні із проведення автотоварозначої експертизи, є витратами пов`язаними із розглядом справи.
Також позивачем під час подання позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 11 683, 05 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 22.05.2025 року.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги задоволені, суд вирішує стягнути з відповідачів судові витрати пропорційно від розміру задоволених позових вимог:
- з ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 10 527,60 грн, по оплаті послуг судового експерта у розмірі 4 505, 50 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22 527,50 грн (90,11%).
- з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 155, 45 грн., по оплаті послуг судового експерта у розмірі 494, 50 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 472, 50 грн (9, 89%).
Керуючись ст. ст. 10,12,13, 137, 141, 158, 263-265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (ЄДРПОУ 22868348) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) страхове відшкодування у розмірі 160 000, 00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) матеріальну шкоду у розмірі 1 008 305, 09 грн.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (ЄДРПОУ 22868348) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 155, 45 грн., по оплаті послуг судового експерта у розмірі 494, 50 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 472, 50 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 10 527,60 грн, по оплаті послуг судового експерта у розмірі 4 505, 50 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22 527,50 грн.
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. М. Білоусова