ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2025 року 
м. Київ
справа № 930/3451/23
провадження № 51-4124км24
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального
суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,  
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового
засідання                            ОСОБА_4 ,
прокурора                           ОСОБА_5 ,
захисника                            ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Вінницького апеляційного суду від 5 серпня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023020070000397, за обвинуваченням
ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Київка Нуринського району Карагандинської області Республіки Казахстан, жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу за вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 2 вересня 2016 року, який змінено вироком Вінницького апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року, за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 10 квітня 2024 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі статей 75, 76 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки і покладено на нього певні обов`язки.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7  визнано винуватим у викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
Так, 9 листопада 2023 року приблизно о 14:10 ОСОБА_7 , вчинив крадіжку майна з магазину «Аврора мультимаркет № 289» (вул. Горького, 88 у м. Немирів Вінницької області), що належить ТОВ «Вигідна покупка».
Цього ж дня приблизно о 16:10 ОСОБА_7 , діючи повторно, вчинив крадіжку майна з вищезгаданого магазину. 
Своїми протиправними діями ОСОБА_7 завдав ТОВ «Вигідна покупка» матеріальної шкоди на загальну суму 907 грн. 
Апеляційний суд частково задовольнив апеляційну скаргу прокурора, скасував вирок районного суду в частині призначеного покарання та ухвалив у цій частині новий вирок, яким призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років. В решті вирок суду залишив без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого через суворість, просить скасувати вирок апеляційного суду і закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Позиції учасників судового провадження
Захисник підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити. Прокурор не заперечував проти задоволення цієї скарги. 
Мотиви Суду
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого. Під час вирішення питання про наявність зазначених у ч. 1 цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК.
Водночас положеннями ч. 2 ст. 433 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище засудженого, виправданого чи особи, стосовно якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.
Так, 9 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП.
Зокрема, у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єднана палата ККС ВС зробила висновок про те, що Закон № 3886?IX, яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП (постанова від 7 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21).
У висновку об`єднаної палати ККС ВС щодо застосування норм п. 1-2 ч. 2 або п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК, викладеного у постанові від 22 вересня 2025 року (справа № 591/7096/21) вказано, що суд касаційної інстанції після встановлення підстав, передбачених п. 4-1 ч. 1, п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК, скасовує судові рішення і закриває кримінальне провадження з цих підстав щодо особи, незважаючи на те, що місцевим судом під час виконання вироку в порядку п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК її звільнено від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК, у зв`язку з усуненням законом караності за діяння, за яке особу було засуджено.
З матеріалів справи вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК, ОСОБА_7 скоїв 9 листопада 2023 року. Вартість викраденого майна, що встановлена згідно з вироком і не оспорюється сторонами, становить 907 грн. При цьому, у судовому засіданні ОСОБА_7 повністю визнав вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, надав показання про те, що він дійсно у вказаний в обвинувальному акті період скоїв крадіжки товару з магазину.
Отже, оскільки вартість викраденого ОСОБА_7 майна не перевищує вказаних 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на 2023 рік становило 2684 грн, то його діяння не має ознак складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК. 
За приписами п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
За приписами ст. 440 КПК суд касаційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Враховуючи позицію засудженого, котрий під час судового розгляду вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушень визнав в повному обсязі, а також позицію його захисника, колегія суддів вважає, що наявні підстави для закриття кримінального провадження відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Крім того, згідно зі ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище засудженого, виправданого чи особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.
Зважаючи на те, що в касаційній скарзі захисник просив скасувати лише вирок апеляційного суду, а за результатами касаційного розгляду встановлено підстави для закриття кримінального провадження відповідно до ст. 284 ч. 1 п. 4-1, ст. 440 КПК, крім вироку апеляційного суду, скасуванню в порядку ч. 2 ст. 433 КПК підлягає також і вирок місцевого суду. Враховуючи наведене, касаційна скарга захисника підлягає до часткового задоволення. 
Суд не вирішує питання про звільнення ОСОБА_7 з-під варти під час закриття кримінального провадження щодо нього, оскільки відповідно до ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 19 листопада 2024 року останнього на підставі ч. 2 ст. 74 КК було звільнено від покарання, призначеного вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 10 квітня 2024 року та вироком Вінницького апеляційного суду від 5 серпня 2024 року, у зв`язку із усуненням законом карності діяння.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 10 квітня 2024 року в порядку ч. 2 ст. 433 КПК та вирок Вінницького апеляційного суду від 5 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати.
Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                      ОСОБА_3