ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/11097/25	
Суддя І інстанції – Лозицька І.О.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),
суддів: Коршуна А.О., Сафронової С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Південно-Східної митниці 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експорт-Альянс» до Південно-Східної митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Експорт-Альянс». 
Визнано протиправним та скасоване рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110050/2024/000134/1 від 16.09.2024.
Визнано протиправною та скасовано прийняту Дніпровською митницею картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110050/2024/000269 від 16.09.2024.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці на користь ТОВ «Експорт-Альянс» 4127 грн., 50 коп. сплаченого судового збору.
В апеляційній скарзі Південно-Східна митниця посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати вказане рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що у спірних правовідносинах у відповідача виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявленої позивачем митної вартості товару. За фактичними обставинами справи відповідач мав обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів, які б підтверджували заявлену митну вартість товару. Митниця правомірно прийняла рішення про коригування митої вартості та картку відмови з дотриманням вимог чинного законодавства. Також вказує що судом безпідставно стягнуто з відповідача судовий збір, в тому числі збір як за окрему вимогу про скасування картки відмови у митному оформленні.
В апеляційній скарзі також заявлено клопотання відповідача про заміну назви відповідача Дніпровської митниці на Південно-Східну митницю.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Експорт-Альянс» просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до наказу Державної митної служби України від 08.08.2025 року № 775 «Про реорганізацію територіальних органів Держмитслужби» територіальний орган як відокремлений підрозділ Державної митної служби України Дніпровську митницю (код ЄДРПОУ 43971371) перейменовано на Південно-Східну митницю , про що внесений відповідний запис у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Статтею 52 КАС України визначено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
З огляду на вищенаведені обставини та на підставі приписів ст.52 КАС України, колегія суддів вважає можливим клопотання задовольнити та здійснити заміну відповідача у справі Дніпровської митниці на правонаступника Південно-Східну митницю.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає часткову задоволенню виходячи з наступного. 
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Експорт-Альянс» (далі – позивач, ТОВ «Експорт-Альянс»), код ЄДРПОУ 42391504, зареєстроване у встановленому порядку як юридична особа, запис про проведення державної реєстрації №12241020000086685 від 13.08.2018. Основний вид економічної діяльності згідно КВЕД: 46.42 Оптова торгівля одягом і взуттям.
01.04.2022 між ТОВ «Експорт-Альянс» (імпортер) та компанією Sibra Trading GmbH, Kurfurstendamm 193F 10707 Berlin, Deutschland (продавець), укладено Контракт купівлі-продажу №1 (далі – Контракт), відповідно до п. 1.1 якого постачальник поставляє за даним Контрактом товари. Перелік товарів, що поставляються, зазначається у специфікаціях на кожну партію товару, яка відправляється імпортеру електронною поштою. Поставка товарів повинна здійснюватися у повній відповідності із супровідними документами, виданими виробником, узгодженими з імпортером електронною поштою. 
Відповідно до п. 3.1 Контракту за основу беруться умови, визначені Інкотермс 2000 року, які зазначаються в додатковій угоді до Контракту, що є його невід`ємною частиною. 
Згідно п. 3.3 Контракту поставка за даним Контрактом повинна здійснюватися у повній відповідності з інвойсами та іншою товаросупровідною документацією на кожну окрему поставку, в якій указаний необхідний асортимент, та строк поставки. 
Відповідно до п. 3.4 Контракту навантаження товару імпортеру повинне здійснюватися не пізніше 10 (десяти) робочих днів з узгодженої сторонами дати навантаження. Датою навантаження товару вважається дата проходження ним митниці в країні, з якої здійснюється поставка. 
Згідно п. 3.7 Контракту всі витрати на території країни призначення несе імпортер, окрім випадків, коли установлена поставка неякісного товару, в таких випадках постачальник відшкодовує всі витрати імпортера, пов`язані з поставкою неякісного товару.
Пунктом 4.1 Контракту визначено, що ціни товарів, що поставляються, повинні бути узгодженими Сторонами. Вони вказуються в інвойсі та/або специфікації до даного Контракту. 
Відповідно до п. 5.1 Контракту платежі за даним Контрактом повинні здійснюватися імпортером на рахунки, та на умовах, зазначених у додаткових угодах до Контракту, які є його невід`ємною частиною. 
01.04.2022 сторонами Контракту укладено Додаток №1 до Контракту купівлі-продажу №1, в якому сторони узгодили перелік товару до поставки на суму 1500000,00 євро; умови поставки товарів – EXW, місце завантаження, яке вказується у інвойсах згідно Інкотермс-2012.
01.04.2022 сторонами Контракту укладено Додаткову угоду №1 до Контракту купівлі-продажу №1, в якій сторони узгодили у новій редакції юридичні адреси та реквізити сторін. 
07.11.2022 сторонами Контракту укладено Додаткову угоду №1 до Контракту купівлі-продажу №1, в якій сторони узгодили у новій редакції юридичні адреси та реквізити сторін. 
21.11.2022 сторонами Контракту укладено Додаток №3 до Контракту купівлі-продажу №1, в якому сторони узгодили до поставки перелік товару на суму 1925000,00 євро; умови поставки товарів – EXW, місце завантаження, яке вказується у інвойсах згідно Інкотермс-2020.
21.11.2022 сторонами Контракту укладено Додаткову угоду №2 до Контракту купівлі-продажу №1, в якій сторони узгодили у новій редакції юридичні адреси та реквізити сторін. 
04.01.2024 сторонами Контракту укладено Додаткову угоду №4 до Контракту купівлі-продажу №1, в якій сторони узгодили у новій редакції, зокрема, наступні умови Контракту:
п. 1.1 – постачальник поставляє за даним Контрактом товари. Перелік товарів, що поставляються, вказується в інвойсі на кожну партію товару, яка відправляється імпортеру електронною поштою. Поставка товару повинна здійснюватися у повній відповідності із супровідними документами, виданими виробником, узгодженими з імпортером електронною поштою;
п. 2.4 – продавець продає, а імпортер купує товари в асортименті, за назвою, кількістю та цінами, вказаним в інвойсах; 
п. 3.1 – умови поставки товарів – EXW, місце завантаження вказується в інвойсах, згідно Інкотермс 2020, строки поставки товару вказуються у додатковій угоді до контракту, яка є його невід`ємною частиною. 
Постачальником виставлено інвойс №202410 від 05.09.2024 на суму 6888,00 євро.
З метою митного оформлення товару, ТОВ «Експорт-Альянс» було подано до Дніпровської митниці митну декларацію №24UA110050004052U3 від 16.09.2024 року.
Разом із митною декларацією позивачем надані митному органу наступні документи: рахунок фактуру (інвойс) (commercial invoice) №202410 від 05.09.2024; автотранспортну накладну (road consignment note) б/н від 05.09.2024; декларацію про походження товару (declaration of origin) №202410 від 05.09.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару – довідку №0609/24-ТВ від 06.09.2024; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №1 від 01.04.2022; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 07.11.2022; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2 від 21.11.2022; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №3 від 21.11.2022; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №4 від 04.01.2024; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2 від 01.01.2024; договір про надання послуг митного брокера №БА-2022/07 від 21.11.2022; договір (контракт) про перевезення №11/04/22-2 від 11.04.2022; договір (контракт) про перевезення – заявка б/н від 03.09.2024; інші некласифіковані документи – сертифікат б/н від 05.09.2024; копію митної декларації країни відправлення №24DE965641975996B9 від 05.09.2024.
За результатами перевірки наданих відомостей щодо митної вартості товарів Дніпровською митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110050/2024/000269 від 16.09.2024 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA110050/2024/000134/1 від 16.09.2024, яке згідно графи 33 мотивоване наступним.
1. ТОВ «Експорт-Альянс» до митного контролю та оформлення за ЕМД від 16.09.2024 №UА110050/2024/004052 (далі – ЕМД) заявлено партію товару «одяг та інші вироби, сумки та додаткові речі до сумок, що використовувалися», імпортовану з Німеччини за угодою (код 4100 в гр. 44) від 01.04.2022 №1 (далі – Контракт) з компанією «SIBRA TRADING Gmbh» (Німеччина), додатковими угодами до Контракту №1 від 07.11.2022, №2 від 21.11.2022, №3 від 21.11.2022, №4 від 04.01.2024 та рахунком-фактурою №202410 від 05.09.2024. При цьому, заявлений товар – бувшого використання, а товаросупровідні документи не містять відомості ступінь зносу, про виробника товару та торгівельну марку. Декларантом у електронному інвойсі митної декларації у графі виробник, торгівельна марка» зазначено – “нема даних”. Згідно Контракту «SIBRA TRADING Gmbh» є продавцем. Слід зазначити, що для підтвердження виробника товарів можуть бути надані документи, в тому числі: копія ліцензії на виробництво товару; копія нормативно-технічної документації на виготовлення товару; копія сертифікату на систему якості товару; копія сертифікату продукції власного виробництва; копія свідоцтва про присвоєння товару штрихового коду EAN. Зазначені документи відсутні згідно графи 44 ЕМД. 
2. Відповідно до пункту 1.1. Контракту поставка товарів повинна здійснюватися у повній відповідності з супровідними документами, виданими виробником та узгодженими з покупцем. Перелік товарів вказується у специфікаціях до кожної партії товару. Згідно наданих документів, зазначених в графі №44 ЕМД, наявні дві окремі суми на товари, що поставляється для ТОВ «Експорт-Альянс», Україна, а саме: згідно додатку №3 від 21.11.2022 до Контракту 1225000,00 Євро (одяг – 0,35 Євро/кг), 350000,00 Євро (взуття – 0,35 Євро/кг), 70000,00 Євро (сумки – 0,35 Євро/кг), 280000,00 Євро (домашній текстиль – 0,35 Євро/кг) на загальну суму 1925000,00 Євро; але рахунок від 05.09.2024 № 202410 містить ціну товарів на загальну суму 6888,00 Євро на умовах поставки товару ЕХW (франко-завод) DE Ulm: (одяг та домашній текстиль, взуття, сумки – 0,35 Євро/кг). Відповідно до пункту 5.1 Контракту, умови сплати за товар повинні вказуватися у додатку на кожну окрему поставку товару. При цьому, в жодному наданому до митного оформлення додатку не вказуються умови сплати за товар. Сторони визначають умови оплати кожної поставки. У інвойсі 05.09.2024 № 202410 зазначено , що оплата здійснюється протягом 14 днів після отримання рахунку. Якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до положень частини другої ст. 53 МК України, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. За загальними правилами покупець зобов`язаний сплатити продавцю повну ціну переданого товару (ст. 692 Цивільного кодексу України). Разом з цим договором купівлі-продажу може бути передбачена розстрочка платежу (ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України) та продаж товару в кредит (ч. 1 ст. 694 Цивільного кодексу України). Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати (ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України). Відповідно до п. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. 
3. Положенням п. 2.2 Контракту передбачено що якість товару повинна відповідати нормам, прийнятим по кожному виду товару в країні виробництва товару. Декларантом не наданий документ, що підтверджує такі норми, а також не надані документи, підтверджуючі виробника товару та ТМ. У гр. 31 ЕМД «Опис товару» декларант заявляє, що товар зі ступенем зносу 30% (вказано у доповненні №1 від 01.04.2022 до Контракту), та 3 категорії. Документів, сертифікат якості, тощо про якісні характеристики товару не надано, що є визначальною характеристикою при здійсненні визначення митної вартості товарів. Також в інвойсі від 05.09.2024 №202410 зазначено асортимент товару бувшого вжитку без зазначення ступеню зносу та категорії товару. 
4. До митного оформлення подано скановану копію митної декларації країни відправлення від 05.09.2024 № 24DE965641975996B9 без перекладу. 
5. Постачання оцінюваної партії товару здійснено відповідно до Інкотермс, на умовах поставки товару EXW (франко-завод) DE Ulm (гр. 20ЕМД). Для підтвердження транспортної складової митної вартості товару декларантом наданий до митного оформлення договір про надання транспортно-експедиційних послуг від 11.04.2022 № 11/04/22-2 (далі – Договір ТЕО) між ТОВ «Експорт-Альянс» та ТОВ «ТЕК «Гарант». Для підтвердження транспортної складової митної вартості товару надані до митного оформлення Довідка №0609/24-ТВ від 06.09.2024, надана від ТОВ «ТЕК «Гарант» та заявка від 03.09.2024 №б/н від ТОВ «Експорт-Альянс» на ТОВ «ТЕК «Гарант», які не передбачені жодним пунктом та умовами Договору ТЕО. Відповідно положень Договору ТЕО п. 2.1 «Умови перевезення кожного окремого взятого вантажу узгоджується Сторонами в письмовому замовленні на перевезення (надалі іменується «Замовлення»), яке є невід`ємною частиною даного Договору». Замовлення до митного оформлення не подано. Відповідно рахунок 05.09.2024 №202410 містить ціну товарів на загальну суму 6888,00 Євро на умовах поставки товару EXW (франко-завод) DE Ulm. Дані умови поставки передбачають навантаження та вивіз товару зі складу продавця до місця призначення покупцем, а також експедиторська винагорода. Згідно наданого декларантом Договору ТЕО п. 3.1 вартість послуг зазначається в Замовленні та в подальшому зазначається в Актах надання послуг. Згідно п. 3.2 даного Договору ТЕО підставою для проведення розрахунків по даному Договору ТЕО є підписаний Сторонами Акт наданих послуг та оригінал ТТН (СМР) з підписами вантажовідправника та вантажоодержувача. Замовник зобов`язаний сплатити вартість наданих послуг протягом 7 (семи) банківських днів з моменту підписання Акту надання послуг. Даний Акт до митного оформлення, а також платіжні документи згідно нього не надано. Надана до митного оформлення Довідка №0609/24-ТВ від 06.09.2024 та заявка від 03.09.2024 №б/н не передбачена умовами Договору ТЕО. Рахунок-фактура на оплату транспортних витрат під кодом « 3004» в графі № 44 ЕМД декларантом не зазначені, та до митного оформлення товару митному органу не надано. В Довідці №0609/24-ТВ від 06.09.2024 та Заявці від 03.09.2024 №б/н відсутні посилання на договір на перевезення від 11.04.2022 №11/04/22-2. 
У зв`язку із виявленими розбіжностями Дніпровська митниця зобов`язала позивача у 10-денний термін надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) рахунок-проформа; 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, 10) висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. 
Електронним повідомленням від 16.09.2024 №б/н позивачем заявлено про неможливість подання додаткових документів у 10-денний термін. 
До товару застосовано другорядний метод визначення митної вартості – 2-ґ – резервний метод. Визначена митна вартість товару ґрунтується на раніше визначеній митній вартості з урахуванням країни походження (ЄС), опису товару, категорії товару, ступеню зносу, умов поставки, вагових обсягів, оформлених за ціною угоди за ЕМД від 01.07.2024 №UА209230/2024/059620 (24UА209230059620U9) (товар №1 – « 1.1. Одяг, що був у користуванні, для подальшого використання, несортований з текстильних матеріалів (SecondHand) – 1-ї, 2-ї, 3-ї категорії”, товар №3 – « 1. Взуття, що було у користуванні, для подальшого використання, зимове, весняно-осіннє та літнє, 1-ї, 2-ї, 3-ї категорії», товар №2 – « 1. Речі вживані несортовані, з текстильних матеріалів в асортименті», що у перерахунку за умовами валюти контракту станом на дату подання ЕМД складає 1,4701 дол. за кг, що у перерахунку за умовами валюти контракту, 1,3263 євро/кг, №4 за ЕМД 07.11.2023 №UА500500/2023/039590 (товар №4 «Вироби з композиційної шкіри»), на рівні – 5,22 дол. США/кг, що у перерахунку за умовами валюти контракту складає 4;7095 євро/кг.
Не погоджуючись з рішенням про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення позивач звернувся з вказаним позовом до суду.
Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.
За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53 Митного кодексу).
Відповідно до ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України). 
Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно з ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
На момент прийняття оспорюваних рішень про коригування митної вартості товару зазначені обставини не існували.
Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, такий контроль може здійснюватися в тому числі шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням бази даних Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України, яка містить відповідну інформацію.
Підставою для виникнення сумнівів митного органу щодо митної вартості товару стали розбіжності які місять в наданих документах.
Відповідно до статті 361 Митного кодексу України з метою запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю. При цьому, управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Цілями застосування системи управління ризиками є, зокрема: запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи; забезпечення більш ефективного використання наявних у митних органів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об`єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику); прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.
Митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.
Спростовуючи доводи митного органу щодо відсутності в електронному інвойсі даних про виробника, суд першої інстанції вірно виходив з того, що відомості про виробника є одним із додаткових джерел інформації про оцінюванні товари. Інвойс, з огляду на його призначення, є документом, що підтверджує митну вартість оцінюваного товару. При цьому, відсутність в інвойсі даних про виробника не може бути достатньою підставою для висновку про неналежність цього документа, як і не може заперечувати вірогідності усіх інших товаросупровідних документів, які надано до митного оформлення, при цьому відомості, що дають змогу ідентифікувати оцінюваний товар, містяться в інвойсах, прейскурантах, сертифікатах якості.
Разом з тим, враховуючи, що контракт двосторонній, відсутність відомостей щодо виробника в товаросупровідних документах жодним чином не може свідчити про наявність ще однієї сторони.
Крім того, контрактом, а саме пунктом 1.1 передбачено, що специфікація не є обов`язковим документом, оскільки вартість та якісні ознаки товару можуть бути передбачені або специфікацією або інвойсом, який і було надано митному органу.
Суд вірно виходив з того, що затвердженої форми інвойсів та вимог щодо їх заповнення законодавством України не передбачено.
Разом з тим, при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості контролюючий орган має впевнитись, що комерційний інвойс можна ідентифікувати з поставкою оцінюваного товару та він містить відомості, які підтверджують відомості щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті.
Узагальнене визначення інвойсу - це документ, на підставі якого здійснюється оплата за товар та формується звітність.
Згідно загальносвітової практики, інвойс має містити: дату складання; найменування та реквізити продавця; найменування та реквізити покупця; найменування товарів; ціну товарів; загальну вартість рахунку; валюту оплати.
Також, в інвойсі можуть зазначатись: реквізити зовнішньоекономічної угоди, відповідно до якого здійснюється поставка; реквізити відвантажувального документа; платіжні реквізити та інші відомості, у разі якщо їх наявність в інвойсі передбачена умовами договору, такі як умови поставки, умови оплати, місце завантаження, розмір та підстави надання знижок, тощо.
Так митному органу було надано інвойси, видані на підставі конкретних зовнішньоекономічних договорів. В них міститься інформація щодо виду ввезеного товару, його кількості та, відповідно, вартості. В подальшому такі відомості були детально відображені у наданих митному органу митних деклараціях.
Надаючи оцінку висновку митного органу про відсутність документального підтвердження торговельної марки товару, суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідно до вимог Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651, найменування торговельної марки (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах) зазначається повністю без будь-яких скорочень; якщо оригінальне написання найменування торговельної марки виконується мовою, в якій використовується латинський алфавіт, то в графі таке найменування зазначається латинськими літерами.
Крім того частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, в якості документів, які підтверджують митну вартість товарів, не передбачені документи, які підтверджують торгівельну марку товару.
Суд першої інстанції принагідно зауважив, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна та інші складові митної вартості товару, при цьому умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються, у зв`язку з цим, відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей даних про митну вартість товару.
Разом з тим, жодним нормативним актом, як національного, так і міжнародного законодавства, не встановлено обмеження строків відстрочення платежу для міжнародних договорів купівлі-продажу.
Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування митним органом додаткових документів у декларанта.
Відхиляючи посилання митного органу на ненадання декларантом сертифікату якості як на підставу для витребування додаткових документів та коригування митної вартості товару, заявленого позивачем до митного оформлення, суд вірно вказав, що сертифікат якості товару не є документом, який підтверджує митну вартість товару в розумінні ч. 2 ст. 53 МК України.
Надаючи оцінку доводам митного органу про непідтвердження позивачем транспортних витрат, суд першої інстанції вірно вказав на те, що такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати, тощо є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
При цьому позивачем на підтвердження витрат на перевезення декларантом, зокрема, були надані договори перевезення, а також довідки про транспортні витрати/розрахунки навантаження, які не містять розбіжностей а тому є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.
З приводу ненадання до митного оформлення замовлень на транспортування, рахунку-фактури на оплату та актів виконаних послуг, суд першої інстанції принагідно зауважив на тому, що на момент подання митних декларацій митному органу транспортні послуги оплачені не були, оскільки оплата за перевезення здійснюється за закінченням перевезення, тобто, після вивантаження товару на складі покупця, а не в момент знаходження його на митниці.
Крім того, замовлення на транспортування не є документом, який підтверджує митну вартість товару в розумінні ч. 2 ст. 53 МК України.
Митним кодексом України не визначено вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, не вказано, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи, а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Також суд першої інстанції вірно вказав на те, що недоліки змісту наданої копії митної декларації країни відправлення не можуть бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товарів, оскільки надання такої не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару.
Згідно з ч.2 ст. 53 МКУ, митна декларація країни відправлення не є документом, який підтверджує митну вартість товару, а тому, не є обов`язковою до подання, у тому числі з перекладом. 
Крім того, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Між тим, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.
Наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Обставина про наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).
Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Водночас, ціна є грошовим вираженням лише у разі коли існує рівновага між попитом та пропозицією. В інших випадках коливання цін спричиняються не вартістю, а іншими причинами.
Отже, факт наявності в автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався ним раніше чи іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи, які зазначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості, не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підробки. Не надано доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. У відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.
Також митний орган не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за договором щодо подібних (аналогічних) товарів.
Таким чином, ненадання декларантом всіх запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом коригування митної вартості.
Зазначені обставини спростовують висновки митного органу щодо сумнівів у визначеній митній вартості товару, на що вірно звернув увагу суд першої інстанції.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність відмови митним органом позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, враховуючи що відповідачем не було зазначено, які саме складові митної вартості є не підтвердженими, за умови не наведення митним органом доказів того, що документи, подані ним для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування відповідачем переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, а подані товариством документи чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору. 
Щодо визначення розміру судового збору колегія суддів зазначає, що різниця сплачених митних платежів по декларації №24UA110050004052U3 від 16.09.2024 року становить 226816,58 грн.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою становить - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, сума судового збору за позовну вимогу майнового характеру становить (226816,58х1,5%)= 3402,25 грн.
Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 16 березня 2020 року у справі №1.380.2019.001962 вказала, що розрахунок належного до сплати судового збору при оскарженні рішень про коригування митної вартості товарів має здійснюватися виходячи з розміру різниці між митною вартістю, що була розрахована позивачем, та митною вартістю, що була визначена оскаржуваними рішеннями.
Суд наголошує на тому, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є взаємопов`язаними однаковими правовідносинами, відтак вказані рішення у випадку їх спільного оскарження розцінюються як одне ціле.
Розрахунок судового збору у випадку оскарження рішення про коригування митної вартості разом з карткою відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення має здійснюватися виходячи лише з розміру різниці між митною вартістю, що була розрахована позивачем, та митною вартістю, що була визначена оскаржуваними рішеннями. Суд не повинен додатково визначати судовий збір за оскарження картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення як немайнову вимогу.
Отже, враховуючи наведене, сплаті за подання позовної заяви підлягав судовий збір у розмірі 3402,25 грн., а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 4172,50 грн.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині зазначення розміру судового збору, що підлягає стягненню на користь позивача. 
Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Південно-Східної митниці – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року – змінити.
Змінити абзац четвертий резолютивної частини рішення виклавши його в наступній редакції: 
«Стягнути з Південно-Східної митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Експорт-Альянс» витрати зі сплати судового збору в розмірі 3402,25 грн., (три тисячі чотириста дві грн. 25 коп.).».
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року – залишити без мін
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.
В повному обсязі постанова складена 10 лютого 2026 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов 

суддя А.О. Коршун 

суддя С.В. Сафронова