ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 761/4151/25		
Провадження № 22-ц/821/18/26		
Категорія: 304090000  	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Сіренка Ю.В., Новікова О.М. 
за участю секретаря: Руденко А.О. 

учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», 
відповідач: ОСОБА_1 ,
представник відповідача – адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 червня 2025 року (ухваленого в приміщенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області під головуванням судді Годік Л.С.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

ТОВ «Фінпром Маркет» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 13.03.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 1843251, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 9500,00 грн, строк позики – 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована).
Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану позичальником електронну адресу у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію».
Того ж дня, позикодавець на виконання умов договору позики виконав зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 9500,00 грн шляхом перерахування на банківський картковий рахунок відповідача.
Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 32186,00 грн, а саме: 9500,00 - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22686,00 грн - сума заборгованості за відсотками.
26.10.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2610, за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі, за договором позики № 1843251 від 13.03.2021 року.
03.04.2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 1843251 від 13.03.2021 року.
Відповідно до реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу № 030423-ФК «Фінпром Маркет» від 03.04.2023 року набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 32186,00 грн. 
У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, Товариство просило суд стягнути з відповідача заборгованість: за договором позики № 1843251 від 13.03.2021 року в розмірі 32186,00 грн., також понесені позивачем судові витрати, які складаються із суми сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 та витрат, понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.01.2025 року позовну заяву ТОВ «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю на розгляд до Уманського міськрайонного суду Черкаської області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.06.2025 року позов ТОВ «Фінпром Маркет» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики № 1843251 від 13.03.2021 року в загальному розмірі 32186,00 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на отримання правової допомоги в сумі 3500,00 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем підтверджено укладення договору позики між первісним кредитором та відповідачем, а також підтверджено наступне укладення договорів факторингу між первісним кредитором, наступним кредитором та позивачем щодо відступлення прав вимоги за спірним договором.
Матеріали справи містять достатні докази, що підтверджують наявність боргу позичальника перед первісним кредитором за договором позики № 1843251 від 13.03.2021 року в загальній сумі 32186,00 грн., а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – адвокат Зачепіло З.Я. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати як необґрунтоване і незаконне та прийняте нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що позивачем у підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості за позикою не долучено документів, передбачених ст.ст. 41, 49 ЗУ «Про платіжні послуги», ст. 13 ЗУ «Про електронну комерцію», які підтверджують зарахування коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним.
Не надано доказів існування будь яких правовідносин між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінекспрес», яке здійснило переказ коштів на рахунок відповідача від імені первісного кредитора.
Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування заборгованості.
Сума заборгованості по відсотках у розмірі 22680,00 грн. нарахована з порушенням вимог закону, оскільки відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право стягнути заборгованість по нарахованим та несплаченим процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Тобто, сторони погодили порядок і строки повернення кредиту, загальну вартість кредиту. Доказів того, що в подальшому пролонговано вказаний договір, матеріали справи не містять.
Разом з тим, ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому нараховані відсотки за кредитним договором є незаконними та підлягають списанню, оскільки на нього поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відзив на апеляційну скаргу.

ТОВ «Фінпром Маркет» надіслало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області залишити без змін.
Відзив обґрунтований тим, що судом першої інстанції не допущено порушень норм матеріального та процесуального права, а дана справа в цілому розглянута з повним з`ясуванням фактичних обставин справи. 
Твердження відповідача стосовно ненадання позивачем доказів перерахування коштів на картковий рахунок позичальника не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи, оскільки в матеріалах справи містяться документи, які підтверджують перерахування коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 .
Щодо нарахування процентів, то у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак в самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями.
Водночас, зобов`язання не виконане боржником перед кредитором у повному обсязі протягом строку дії договору, продовжує своє існування до його повного і належного виконання або ж припинення в регламентований договором спосіб. Закінчення строку дії договору не є підставою для відхилення від узгоджених в угоді умов, на яких має бути досягнута мета правовідношення. 
Щодо пільг військовослужбовцям та членам їх сімей, на які посилається апелянт, то проценти за користування кредитом/позикою дійсно не нараховуються на час проходження військової служби, проте відповідачем не долучено до матеріалів справи доказів, які підтверджують проходження військової служби в період з 14.03.2021 року по 11.07.2021 року (період нарахування процентів за договором позики № 1843251), а отже на думку позивача доводи апелянта не заслуговують на увагу.
Як вбачається з апеляційної скарги, відповідач планує понести витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн., проте на думку позивача зазначені вище витрати у малозначній справі є значно завищеними та не є співмірними до предмету позову.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків. 

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
В повній мірі зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.
З матеріалів справи вбачається, що 13.03.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 уклали договір позики № 1843251 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), який підписаний електронним цифровим підписом позичальника, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (а.с. 21 на звороті).
Відповідно до п. 2 договору визначені основні умови договору: сума позики - 9500,00 грн, строк позики - 30 днів, дата повернення позики (останній день) -12.04.2021 року, процентна ставка (фіксована) базова - 1,99% в день, знижена процентна ставка/день (застосовується у відповідності до умов програми лояльності) - 1,59% в день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 2,7% в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка – 689,85%, орієнтовна загальна вартість позики – 14886,50 грн.
Згідно з п. 3. договору, проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.
З довідки ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вбачається, що клієнта – ОСОБА_1 , з яким укладено договір позики № 1843251 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 13.03.2021 року, ідентифіковано товариством (одноразовий ідентифікатор Mzepje11Ad) та здійснено акцепт договору позики № 1843251 (а.с. 32 на звороті).
ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме перерахувало на картковий рахунок № НОМЕР_1 відповідача - ОСОБА_1 позику в розмірі 9500,00 грн, що підтверджується довідкою товариства, у якій вказано, що ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» підтверджує переказ за ініціативою ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», копією платіжної інструкції від 13.03.2021 року (а.с. 34 на звороті - 35).
Згідно із розрахунком заборгованості за договором позики № 1843251 від 13.03.2021 року, загальна сума заборгованості, нарахованої з 13.03.2021 року по 28.01.2025 року, складає 32186,00 грн, з яких 9500,00 грн - заборгованість за тілом позики, 22686,00 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами (а.с. 5-10).
26.10.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2610, відповідно до якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору права вимоги, зазначені у реєстрі заборгованостей (а.с. 36-40).
Відповідно до п. 5.2. договору, перехід від клієнта до фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому передачі реєстру заборгованостей, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього договору. Акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підписуються в день укладення цього договору.
Відповідно до реєстру прав вимог №2 від 26.10.2021 року до договору факторингу № 2610 від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором позики № 1843251 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 13.03.2021 року на загальну суму 32186,00 грн (а.с. 44-45).
Згідно з актом звірки взаємних розрахунків за період з 19.11.2021 року по 31.12.2022 року за договором факторингу № 2610 від 26.10.2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» здійснило оплату ціни продажу за договором факторингу (а.с. 45 на звороті).
03.04.2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу № 030423-ФК, відповідно до якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору права вимоги, зазначені у реєстрі заборгованостей (а.с.47-51).
Відповідно до п. 5.2. договору, перехід від клієнта до фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому передачі реєстру заборгованостей, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього договору. Акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підписуються в день укладення цього договору.
Відповідно до акту прийому-передачі реєстру заборгованостей (в паперовому та електронному вигляді) за договором факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року клієнт ТОВ «Фінансова компанія управління активами» передав, а фактор ТОВ «Фінпром Маркет» прийняв реєстр заборгованостей, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги (а.с. 55).
Відповідно до реєстру заборгованостей від 03.04.2023 року до договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до ТОВ «Фінпром Маркет» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором позики № 1843251 від 13.03.2021 року на загальну суму 32186,00 грн (а.с. 56-57).
Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Згідно із частиною першою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положеннями ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із частиною першою ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до вимог частини першої ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
На підставі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається договором.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин третьої, четвертої, шостої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За нормою ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Отже, договір позики № 1843251 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Зазначений правочин вчинено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Стороною відповідача обставина укладання відповідного кредитного договору в електронній формі не заперечується.
Відтак, доведеним є факт укладення між первісним кредитором та відповідачем позики № 1843251 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 13.03.2021 року.
ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме перерахувало на картковий рахунок № НОМЕР_1 відповідача позику в розмірі 9500,00 грн, згідно з договором позики № 1843251 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 13.03.2021 року.
Як вбачається із договору позики № 1843251 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 13.03.2021 року сторони врегулювали у договорі відносини щодо сплати процентів за користування кредитом, відповідно до 2.3 договору, у розмірі 1,99 %.
Сторонами було погоджено строк дії позики (строк договору), відповідно до п. 2 договору - по 12.04.2021 року (30 днів).
Позивач, нараховуючи заборгованість після 12.04.2021 року, а саме з 13.04.2021 року по 11.07.2021 року, стверджував, що згідно з умовами договору позики, строк користування позикою (пролонгація) був продовжений.
Так, відповідно до п. 4.2 договору позики від 13.03.2021 року підписанням цього договору позичальник підтверджує, що до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.
Суд першої інстанції вважав правильним нарахування заборгованості за відсотками у розмірі 22686,00 грн, що нарахована за період з 13.03.2021 року по 11.07.2021 року з урахуванням автопролонгації договору (120 днів), відповідно до п. 2, 5.2 договору та Правил надання коштів у позику, які є його невід`ємною частиною, та прийшов до висновку що вищевказана сума підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.
З таким висновком районного суду колегія апеляційного суду не може погодитися, оскільки долучені до позовної заяви Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», на які посилається ТОВ «Фінпром Маркет» не містять підпису позичальника ОСОБА_1 , тому їх не можна розцінювати як частину договору позики, укладеного 13.03.2021 року шляхом підписання електронним підписом.
Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді можливість пролонгації і відповідно нарахування відсотків протягом довшого строку, ніж 30 днів з дня укладення договору позики і до 12.04.2021 року включно.
У постанові від 05.04.2023 року в справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Колегія суддів вважає, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» мало право на стягнення процентів за користування позикою за вказаним договором за 30 днів, тобто з 13.03.2021 року по 12.04.2021 року, що виходячи з передбаченої договором процентної ставки складає 5671,50 грн. 
Наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором позики № 1843251 від 13.03.2021 року суперечить вищевказаним умовам договору позики. В даному розрахунку зазначена заборгованість станом на 28.01.2025 року у сумі 32186,00 грн., однак порядок її нарахування та строки в розрахунку не вказані.
Суд першої інстанції на вказане належної уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про наявність заборгованості за договором позики № 1843251 від 13.03.2021 року в розмірі 32186,00 грн., яка складається з 9500,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу та 22686,00 грн. – сума заборгованості за відсотками, оскільки докази цього в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині вирішення питання щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками із зменшенням суми, яка підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь позивача з 22686,00 грн. до 5671,50 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі № 129/1033/13.
Колегія суддів зазначає, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.
Посилання відповідача ОСОБА_1 на те, що відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» проценти за користування кредитом не нараховуються, колегія суддів не бере до уваги, оскільки доказів про проходження служби в період строку дії кредитного договору (13.03.2021 року по 12.04.2021 року) апелянтом не було надано.
Що стосується судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.
При подачі позовної заяви ТОВ «Фінпром Маркет» просило стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу надану в сумі 3500,00 грн.
З матеріалів справи вбачається, що 01.11.2024 року між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір про надання правничої допомоги № 01-11/24. Відповідно до умов договору клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбаченими цим договором (п. 1 договору).
Обсяг повноважень адвоката визначений у п. 2 договору.
П. 4 договору встановлена винагорода адвоката за надання правничої допомоги.
Відповідно до акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги від 01.11.2024 року адвокат Ткаченко Ю.О. прийняв на себе зобов`язання надати правничу допомогу ТОВ «Фінпром Маркет» на складання позовної заяви та представництво в суді у справах ТОВ «Фінпром Маркет», зокрема по справі за позовом до ОСОБА_1 .
У витягу з акту №5-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024 року сторони вищевказаного договору детально описали зміст послуг, які були надані адвокатом, і оцінили послуги у 3500 грн.
Надані ТОВ «Фінпром Маркет» документи є належними, тому заявлені витрати на правничу допомогу підлягають до задоволення у співвідношенні до задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 1648,50 грн., що становить 47,1 %.
При подачі апеляційної скарги на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області, представник відповідача Зачепіло З.Я. просила стягнути з ТОВ «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції в сумі 10000,00 грн.
На підтвердження витрат на правову допомогу апелянт надав витяг з договору № 23/39626 від 05.08.2025 року про надання адвокатських послуг; акт виконаних робіт за договором про надання адвокатських послуг № 23/39626 від 05.08.2025 року; копію квитанції № 257069145; копію ордера на надання правничої (правової) допомоги; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Надані представником відповідача документи є належними, тому заявлені витрати на правничу допомогу підлягають до задоволення у співвідношенні до задоволених вимог апеляційної скарги, а саме в розмірі 5290,00 грн., що становить 52,9 %.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволення чи відхилення частин вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються: особи з інвалідністю І та ІІ груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується посвідченням серія № НОМЕР_2 від 08.09.2025 року.
Суд першої інстанції помилково стягнув судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви з відповідача на користь ТОВ «Фінпром Маркет» в розмірі 2422,40 грн., оскільки ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, а тому в цій частині рішення суду підлягає скасуванню.
Відповідно до частини 13 статі 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку із задоволенням частково позовних вимог у справі, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 1140,95 грн. судового збору, оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 1140,95 грн. належить компенсувати позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд ,–

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни – задовольнити частково.
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 червня 2025 року - змінити.
Зменшити суму нарахованих відсотків за договором позики № 1843251 від 13.03.2021 року, яка підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» з 22686,00 грн. до 5671,50 грн.
Зменшити загальну суму заборгованості за договором позики № 1843251 від 13.03.2021 року, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» з 32186,00 грн. до 15171,50 грн. 
В частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» судових витрат - скасувати.
Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір в розмірі 1140,95 грн. 
В іншій частині рішення суду - залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» витрати на правничу допомогу в розмірі 1648,50 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 5290,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча         О.В. Карпенко

Судді О.М. Новіков

Ю.В. Сіренко