ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/17173/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сейлтаб" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Прудник С.В.) в адміністративній справі №160/17173/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сейлтаб" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:
11.06.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю “Сейлтаб” звернулося до суду з позовом до Головного правління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати прийняте податкове повідомлення-рішення форми “ПС” за № 0111510902 від 03.03.2025 про застосування штрафу в сумі 2040 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує про те, що фактична перевірка ТОВ “Сейлтаб” призначена ГУ ДПС у Дніпропетровській області на підставі пп. пп. 80.2.5, п. 80.2 ст. 80 ПК України. Відповідачем не наведено жодної фактичної інформації про можливі порушення ТОВ “Сейлтаб” вимог діючого законодавства. Відтак, ані наказ на перевірку, ані акт перевірки не свідчать про наявність обґрунтованої підстави для проведення фактичної перевірки ТОВ “Сейлтаб” відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України. Таким чином, наказ та акт перевірки не доводять наявність обґрунтованої підстави для проведення фактичної перевірки ТОВ “СЕЙЛТАБ” відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, що є підставою для висновку про протиправність оспорюваного наказу. Здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення. У випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню. Так, в якості підстави для призначення перевірки було зазначено п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України. Тобто, приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. Але, при цьому жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки ТОВ “Сейлтаб”, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки. Для призначення та проведення фактичної перевірки платника податків не достатньо вказати номер підпункту статті Податкового кодексу України, особливо якщо такий пункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки. Спірний наказ не містить жодної інформації щодо того, в рамках яких заходів ГУ ДПС у Дніпропетровській області встановлено невідповідність діяльності ТОВ “Сейлтаб” вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) встановлені факти сумнівності; сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) встановлена податковим органом. Відповідачем не надано доказів існування чи отримання в установленому законодавством порядку інформації, що свідчила б про можливі порушення ТОВ “Сейлтаб” законодавства, контроль за якими покладено на органи ДПС України. Формулювання конкретного змісту наказу хоча і є дискрецією контролюючого органу, однак, з обов`язковим дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України щодо змісту наказу про проведення перевірки. Більше того, конкретизація підстав проведення перевірки, як то наявність податкової інформації чи здійснення функцій контролю, дає платнику податків можливість оцінити правомірність конкретно визначеної підстави та, у випадку незгоди, реалізувати своє право на оскарження такого наказу саме з вказаної підстави. Наказ контролюючого органу не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, оскільки в ньому відсутнє посилання на фактичну підставу для проведення перевірки.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Позивачем на зазначене рішення суду подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в акті перевірки вказано про надання до перевірки ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами від 14.08.2024, свідоцтва про державну реєстрацію від 31 грудня 2024 року, супровідних документів на товар та документів на реєстратор розрахункових операцій №4000917084, документи щодо оформлення трудових відносин. Проте в акті перевірки та у відзиві не зазначено, які документи не було надано товариством і що саме стало підставою винесення спірного податкового повідомлення-рішення. Не вказано і судом у рішенні, яких документів, що були витребувані під час перевірки, не було надано. Пважає, що позивачем надано перевіряючим документи які стосуються предмету перевірки, що зафіксовано в тексті акту перевірки.
Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. 
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги і відзиву, колегія суддів доходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведено фактичні перевірки торгових точок позивача де здійснюється його господарська діяльність за результатами яких складено наступні акти перевірок: №245/04-36-09-02/45286029 від 22 січня 2025 року; №244/04-36-09-02/45286029 від 22 січня 2025 року; №219/04-36-09-02/45286029 від 22 січня 2025 року.
Так наказом ГУ ДПС у Дніпропетровській області № 264-п від 13 січня 2025 року “Про проведення фактичної перевірки господарської одиниці за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Артеківська, буд.20, КІОСК” з посиланням на пп. 80.2.5. п. 80.2. ст. 80 Податкового кодексу України призначено проведення фактичної перевірки господарської одиниці позивача, за результатами якої складений акт №245/04-36-09-02/45286029 від 22 січня 2025 року. також був складений акт про відмову у підписанні акту перевірки. (а.с. 23-44)
За результатами перевірки Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області податкове повідомлення-рішення форми “ПС” за № 0111510902 від 03 березня 2025 року яким до ТОВ “СЕЙЛТАБ” застосовано штраф в сумі 2040,00 грн. (а.с. 11)
Не погоджуючись з правомірністю проведення фактичної перевірки та відсутністю обґрунтованості підстав її проведення, не зазначення цього у наказі, позивач звернувся до суду з позовом про оскарження прийнятого податкового повідомлення-рішення, прийнятого за результатами проведення фактичної перевірки.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскарженого позивачем податкового повідомлення-рішення, оскільки перевірка проведена у відповідності до норм законодавства.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.
Так спірним у справі є рішення податкового органу яке прийняте, за позицією позивача, в результатів допущених відповідачем порушень при призначенні та/або проведенні перевірки (незаконно призначена, а отже і проведена перевірка).
Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 ПК України.
На відміну від всіх інших передбачених законом перевірок фактична перевірка здійснюється без будь-якого попередження платника податку (особи) відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України.
Водночас, попри відсутність необхідності попередження платника про проведення фактичної перевірки закон встановлює підставі та обов`язкові умови (обставини), що є необхідною передумовою для її здійснення. Перелік підстав, які зумовлюють проведення фактичної перевірки, окреслений у відповідних підпунктах п. 80.2 ст. 80 ПК України.
Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на правове формулювання п. 80.2 ст. 80 ПК України, контекст якої передбачає (встановлює) можливість проведення перевірки, як за наявності виключно (хоча б) однієї підстави, указаної в цій нормі, так і за наявності одночасно декількох таких підстав у їх сукупності, що є мірою достатності для виникнення у контролюючого органу права на призначення перевірки. Водночас запроваджене законодавцем правове регулювання у цій нормі зумовлює і певні особливості її застосування контролюючим органом, оскільки абзацом третім пункту 81.1 статті 81 ПК України закріплені обов`язкові вимоги до змісту наказу про призначення перевірки, зокрема, необхідність відображення у ньому підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом.
У цій справі в основу проведення фактичної перевірки платника податків відповідачем покладено пп. 80.2.5 п. 80.2 статті 80 ПК України.
За приписами пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України встановлює в одному підпункті статті дві самостійні (окремі) підстави для проведення перевірки, то у наказі про призначення перевірки контролюючий орган поряд з юридичною підставою у вигляді нумераційного позначення зобов`язаний відобразити конкретну з таких двох фактичних підстав, яка і зумовила прийняття рішення про проведення перевірки, або ж обидві, в обсязі, достатньому для ідентифікації однієї з двох (або обох в сукупності у разі їх наявності). Відображення такої фактичної підстави не обов`язково має бути сформульоване тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте, повинна бути чітко визначена та змістовно відповідати правовій нормі.
Тобто, у разі, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стала наявність (отримання) певної інформації, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України повинен щонайменше зазначити про "наявність (отримання) інформації щодо можливого порушення" або ж зазначити реквізити документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію.
Аналогічно, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стало здійснення відповідних функцій, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України повинен саме про це зазначити. 
Відповідно, якщо підставою для призначення перевірки відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України стала сукупність фактичних підстав, передбачених цією нормою, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України має це відобразити у вищезазначений спосіб.
Саме такий обсяг інформації у наказі, прийнятому відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, можна вважати мінімально достатнім в розумінні абз. 3 п. 81.1 ст. 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки. 
Таке інформування про фактичну обставину має бути наведено саме серед підстав для проведення перевірки, тобто перед резолютивною частиною наказу. 
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 28.05.2024 року в справі № 280/1431/23, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України. 
Як свідчать фактичні обставини справи, та відповідно матеріалам справи, фактичну перевірку позивача було проведено на підставі наказу від 13.01.2025 №264-п.
Відповідно до п. 1 цього наказу, наказано провести фактичну перевірку господарської одиниці за адресою Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Артеківська, буд. 20, КІОСК, з питань дотримання законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Період діяльності, який буде перевірятись з 01.01.2024 року по дату закінчення перевірки. Перевірку розпочати з 13.01.2025 року, тривалістю не більше 10 діб.
В преамбулі наказу зазначена підстава проведення фактичної перевірки: здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального. (а.с. 9)
Відтак вказаний наказ чітко відображає законодавчо визначену підставу для проведення перевірки та проміжок часу. Вказаний наказ не має істотних недоліків, а отже відсутні підстави стверджувати про те, що контролюючим органом неправомірно проведено перевірку у спірному випадку.
Стосовно доводів апеляційної скарги про необґрунтованість рішення податкового органу за відсутності доведеного ним вчиненого позивачем порушення норм податкового законодавств, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Так згідно позовної заяви, позивачем визначені підстави позову, обставини (фактичні) та норми права (юридичні), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту порушеного права чи інтересу. Згідно позову, підставами його визначено неправомірність дій/наявність порушень при призначенні та/або проведенні перевірки – відсутність конкретизації підстав проведення перевірки в наказі, як наслідок безпідставність проведення перевірки.
Оскільки підставами позову не були фактичні обставини щодо доведеності встановленого порушення за результатами проведеної фактичної перевірки, колегія суддів відповідно до ч. 5 ст. 308 КАС України, не може їх розглядати.
З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність задовольнити позовні вимоги, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сейлтаб" залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року в адміністративній справі №160/17173/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 04 лютого 2026 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак