ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65119, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/3161/24	

Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В.,за участю секретаря судового засідання Крутькової В.О., розглянувши у відкритому засіданні справу
за позовом Комунального підприємства “Чорноморськводоканал” Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області (68003, Одеська область, м. Чорнорморськ, проспект Миру, 41-а, код ЄДРПОУ 32927653)
до відповідача - Публічного акціонерного товариства “БАНК “КИЇВСЬКА РУСЬ” (код 24214088, м. Київ вул. Січових Стрільців 17) в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ “БАНК “КИЇВСЬКА РУСЬ” з ринку (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців 17, код ЄДРПОУ 21708016)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача -Комунальне підприємство “Чорноморськтеплокомуненерго” Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області (код 31619819, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Торгова, 2-а)
про застосування наслідків нікчемності та зобов`язання вчинити певні дії
за участю представників сторін
від позивача -Поведик Т.
від відповідача – Ярошенко А.
від третьої особи - Сєдова В.

16.07.2024 Комунальне підприємство “Чорноморськводоканал” Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області звернулося до суду з позовною заявою (з урахуванням заяви про виправлення описок в позовній заяві від 26.07.2024 № 2430/10) до відповідача - Публічного акціонерного товариства “БАНК КИЇВСЬКА РУСЬ” в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ “БАНК КИЇВСЬКА РУСЬ” з ринку, в якій просить:
- застосувати наслідки нікчемності дій Публічного Акціонерного товариства “БАНК “КИЇВСЬКА РУСЬ” та стягнути з Публічного акціонерного товариства “БАНК “КИЇВСЬКА РУСЬ” в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ “БАНК “КИЇВСЬКА РУСЬ” з ринку 1 227 784,27 грн;
- відновити строк звернення з кредиторськими вимогами до Публічного акціонерного товариства “БАНК КИЇВСЬКА РУСЬ” в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ “БАНК КИЇВСЬКА РУСЬ” з ринку,
- зобов`язати Публічне акціонерне товариство “БАНК КИЇВСЬКА РУСЬ” в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ “БАНК КИЇВСЬКА РУСЬ” з ринку, акцептувати вимоги комунального підприємства “Чорноморськводоканал” Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, як кредитора і включити в реєстр акцептованих вимог кредиторів 1 227 784,27 грн.
- стягнути з Публічного акціонерного товариства “БАНК КИЇВСЬКА РУСЬ” в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ “БАНК КИЇВСЬКА РУСЬ” з ринку, судовий збір.
Ухвалою від 05.08.2024 суддею Степановою Л.В. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Третя особа не надала письмових пояснень. В засіданнях представник третьої особи підтримав позов.
20.08.2024, у встановлений строк, ПАТ “БАНК “КИЇВСЬКА РУСЬ” подав відзив, яким просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та відмовити в задоволенні позову.
04.09.2024 позивач подав відповідь на відзив.
12.09.2024 третя особа подала пояснення щодо поважності пропуску причин пропуску строку позовної давності та просить поновити строк позовної давності.
Ухвалою від 21.11.2024 закрито підготовче провадження і справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні. 
01.04.2025 ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» подав додаткові пояснення.
В подальшому розгляд справи відкладався і чергове судове засідання призначено на 11.11.2025.
У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_1 розпорядженням керівника апарату суду від 23.10.2025 № 258 призначено повторний авторозподіл справи, за результатами якого справу передано судді Литвиновій В.В.
Ухвалою від 27.10.2025 суддею Литвиновою В.В. прийнято справу до свого провадження та призначено підготовче засідання на "12" листопада 2025 р. о 14:00год.
12.11.2025 судове засідання не відбулось, у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.
Ухвалою від 12.11.2025 підготовче засідання суду призначено на "19" листопада 2025 р. о 14:00 год.
Ухвалою від 19.11.2025 закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті на 17.12.2025.
Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

26.12.2014 між Публічним акціонерним товариством “Банк “Київська Русь” та Комунальним підприємством "Іллічівськводоканал" (правонаступником якого стало Комунального підприємства “Чорноморськводоканал” Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області- позивач) укладено договір № 2745-02-3 про надання овердрафту за поточним рахунком (далі — договір овердрафту), за умовами якого банк зобов`язався надати КП "Чорноморськводоканал" овердрафт - короткостроковий кредит, що надається банком позичальнику шляхом оплати з його поточного рахунку розрахункових документів на суму, що перевищує залишок на такому рахунку, в межах заздалегідь обумовленого ліміту овердрафту.
Згідно з п. 2.1 договору позичальник зобов`язався погашати заборгованість за овердрафтом, нарахованими процентами та іншими платежами згідно з договором.
Згідно з п. 10.1 договору останній набуває чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками та діє до моменту повного виконання позичальником зобов`язань за договором.
На виконання умов договору банк надав позичальнику овердрафт (кредит) в межах ліміту в сумі 2.000.000,00 грн (п. 2.1.1).
Відповідно до п. 3.2, 3.3 договору днем початку користування кредитними коштами є перший день утворення дебетового сальдо на рахунку, днем закінчення - день, в який заборгованість за овердрафтом сплачено в повному обсязі (день утворення нульового або кредитового сальдо на рахунок). Усі надходження на рахунок позичальника спрямовуються на погашення заборгованості за договором.
Постановою Національного банку України від 19.03.2015 №190 ПАТ "Банк "Київська Русь" віднесено до категорії неплатоспроможних. 
На підставі вказаної постанови 19.03.2015 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 61 про запровадження в ПАТ "Банк "Київська Русь" тимчасової адміністрації строком на три місяці з 20.03.2015 по 19.06.2015 та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на здійснення тимчасової адміністрації - Волкова Олександра Юрійовича. 
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 116 від 15.06.2015 продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації по 19.07.2015 включно.
20.03.2015 Рішенням Іллічівської міської ради № 598 -VI “Про надання дозволу Комунальному підприємству “Іллічівськтеплоенерго” на виділення поворотної фінансової допомоги Комунальному підприємству “Іллічівськводоканал”, надано дозвіл КП “Іллічівськтеплоенерго” виділити КП “Іллічівськводоканал” поворотну фінансову допомогу.
В подальшому, Комунальне підприємство «Іллічівськтеплоенерго» змінило найменування на «Чорноморськтеплоенерго» (третя особа), а Комунальне підприємство «Іллічівськводоканал» змінило найменування на «Чорноморськводоканал» (позивач).
На підставі дозволу зазначеного в рішенні Іллічівської міської ради № 598, Комунальне підприємство “Іллічівськтеплоенерго” уклало з КП “Іллічівськводоканал” Договір про надання фінансової допомоги від 20.03.2015 р. № 99 в розмірі 1200000грн (надалі за текстом — Договір № 99).
На підставі рішення Іллічівської міської ради № 598 та Договору про надання фінансової допомоги від 20.03.2015 № 99, КП “Іллічівськтеплоенерго” перерахувало 20.03.2015 на банківський рахунок КП “Іллічівськводоканал”, який був відкритий в ПАТ “Банк”Київська Русь” кошти в сумі 1 200 000 грн. ( один мільйон двісті тисяч) з призначенням платежу “Фінансова допомога згідно рішення Іллічівської міської ради від 20.03.2015 р.“, що підтверджується випискою банку від 20.03.2015 р.
Пунктом 2.4. договору про надання фінансової допомоги від 20.03.2015 р. № 99 сторони погодили, що кошти, отримані від позикодавця повертаються позичальником у строк до 31.12.2015 р.
Статтями 525,526 і 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Аналогічні приписи містить і ст. 193 ГК України, який був чинний на час звернення позивача з позовом.
Відповідно до платіжних доручень від 16 липня 2015 року № 1548, від 27 листопада 2015 року № 2444, від 18 грудня 2015 року № 2546, КП “Іллічівськводоканал” виконав грошові зобов`язання перед КП “Іллічівськтеплоенерго” за договором № 99 і повернув кошти в сумі 1200000 грн.
Позивач в позовній заяві зазначає, що перераховані 20.03.2015 року Комунальним підприємством “Іллічівськтеплоенерго” 1200000грн на поточний рахунок Комунального підприємства “Іллічівськводоканал” у відповідності до п. 3.3, п. 3.10 договору овердрафту, у той же банківський день, були списані банком в рахунок погашення поточної заборгованості Комунального підприємства “Іллічівськводоканал” за овердрафтом в сумі 1200000грн.
Таким чином, позивач виконав зобов`язання перед банком, про що Банком була видана довідка від 23.03.2015 року № 274/01 (т. 1 а.с. 34) та виписка по особовому рахунку № НОМЕР_1 за 20.03.2015 р. про рух коштів на поточному рахунку позивача. В зазначеній довідці банку від 23.03.2015 року № 274/01 також зазначено, що на рахунку позивача в банку ПАТ «Банк « Київська Русь» залишилось 432828,49грн.
В матеріалах справи наявний лист банку від 17.06.2015 № 797/01-7727 (т. 1 а.с. 71), в якому зазначено, що залишок коштів у позивача на рахунку станом на 16.06.2015 складає 448303,27грн, заборгованість за процентами за договором овердрафту становить 24307,91грн.
Також в листі зазначено про рух коштів на рахунку позивача, зокрема, у травні 2015 року дебет -2170187,29грн, кредит - 4534508,05грн, 
у квітні дебет - 22729,38грн, кредит - 15262,92грн, 
травень 2015року дебет - 28176,26грн, кредит - 23932,19грн.
Однак листом від 08.07.2015 № 886/01-7786 (т.1 а.с. 72) ПАТ «Банк «Київська Русь» повідомив позивача, що визнано нікчемним правочин щодо перерахування коштів в сумі 1200000грн з рахунку КП «Іллічівськтеплоенерго», відкритого у ПАТ «Банк «Київська Русь», на рахунок Комунального підприємства «Іллічівськводоканал», відкритого у ПАТ «Банк «Київська Русь» з призначенням платежу – фінансова допомога згідно рішення Іллічівської міської ради від 20.03.2015.
З огляду на викладене, банк повідомляє, що станом на 07.07.2015 позивач має заборгованість за овердрафтом в розмірі 766085,76грн основного боргу, 81554,43грн заборгованість за процентами за період з 27.02.2015 по 07.07.20125, 13004,02грн пені відповідно до п. 8.1 за період з 01.04.2015 по 07.07.2015, всього – 860644,24грн. Заборгованість банк просить погасити протягом 5 календарних днів з дати надіслання банком вимоги.
Суд враховує, що це лист підписаний керуючим Чорноморською філією банку Торган О.В., однак під час тимчасової адміністрації він не мав повноважень підписувати цей лист, тобто цей лист не є допустимим та належним доказом того, що позивач був повідомлений про нікчемність.
Про це ж зазначає і Південно-західний апеляційний господарський суд в постанові від 23.11.2023 у справі № 916/3292/15.
Позивач подав заперечення від 13.07.2015 № 1643/07- (т. 1 а.с. 167-169) на цей лист банку.
Однак, до відзиву додано лист від 23.06.2015 № 5398/16 (т. 1 а.с. 171-172) за підписом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Банк «Київська Русь» О.Ю. Волкова, яким повідомлено позивача, про визнання нікчемним правочину щодо перерахування коштів в сумі 12000000грн з рахунку КП «Іллічівськтеплоенерго» на рахунок КП «Іллічівськводоканал».
Аналогічний лист було надіслано і третій особі.
До відзиву додано докази надсилання 30.06.2015 цих листів позивачу і третій особі, а саме - список згрупованих цінних листів (а.с. 182 т.1).
Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції станом на час складання листа банком 08.07.2015) правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними.
Крім того, відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції станом на час складання листа банком 08.07.2015) під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.
Тобто, під час тимчасової адміністрації, яка була призначена в банку з 20.03.2015, про що зазначено вище, банк не мав права задовольняти вимоги КП «Іллічівськтеплоенерго» про перерахування його коштів на рахунок КП «Іллічівськводоканал».
Позивач сплатив банку відсотки за користування овердрафтом та пеню, що підтверджується платіжним дорученням № 1534 від 13.07.2015 р. на суму 24307,91 грн. та платіжне доручення № 1535 від 13.07.2015 р. на суму 3 476,36 грн.
Правління Національного банку України прийняло постанову від 16.07.2015 № 460 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ" з 17 липня 2015 року. 
07.08.2015 Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Чорноморськводоканал" про стягнення 993 406,25 грн., у тому числі: основний борг 766 085,76 грн., нараховані проценти за період з 26.12.2014 р. по 06.07.2015 р. 81 554,43 грн., пеня за несвоєчасну оплату процентів за період з 01.04.2015 р. по 06.07.2015 р. 13 004,02 грн., 30% річних за несвоєчасне повернення кредиту за період з 13.07.2015 р. по 22.07.2015 р. 6 296,60 грн. та збільшення суми боргу внаслідок інфляції, нараховане за період з 01.04.2015 р. по 16.07.2015 р. у сумі 126 465,44 грн.
Позовні вимоги Банком обґрунтовані тим, що КП “Чорноморськводоканал” не виконав свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати отриманої суми кредиту за договором про надання овердрафту за поточним рахунком № 2745-02-3 від 26.12.2014, внаслідок чого має заборгованість.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.10.2015 року, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.12.2015 року, у справі за № 916/3292/15 відмовлено в задоволенні позову.
Постановою Вищого господарського суду України від 13.04.2015 скасовано вищезазначені судові рішення і справу направлено на новий розгляд.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.09.2016 у справі № 916/3292/15, яке залишено без змін постановою апеляційної інстанції від 15.11.2016, в задоволенні позову відмовлено.
Але, постановою Вищого господарського суду України від 27.02.2017 скасовано рішення від 21.09.2016 та постанову від 15.11.2016, та справу знову направлено на новий розгляд. 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.07.2023, яке залишено без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.11.2023 у справі № 916/3292/15, позов задоволено повністю. Стягнуто з Комунального підприємства “ЧОРНОМОРСЬКВОДОКАНАЛ” ЧОРНОМОРСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ ОДЕСЬКОГО РАЙОНУ ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ (68003, Одеська область, м. Чорноморськ, пр-кт Миру, буд. 41-А, код ЄДРПОУ 32927653) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" (Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ "БАНК КИЇВСЬКА РУСЬ" з ринку) /04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17; код – 24214088/: 766 085 гривень 76 коп. боргу; 81 554 гривні 43 коп. процентів за період з 26.12.2014р. по 06.07.2015р.; 13004 гривні 02 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів за період з 01.04.2015р. по 06.07.2015р.; 6296 гривень 60коп. сплати 30% річних за період з 13.07.2015р. по 22.07.2015р. та 126465 гривень 44 коп. інфляційних за період з 01.04.2015р. по 16.07.2015р. 
Так, Господарський суд Одеської області і Південно-західний апеляційний господарський суд дійшли висновку, що «відповідно до положень ЦК України, Законів України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" і "Про банки і банківську діяльність", умов вказаного договору банківського рахунка № 331-75 від 13.03.2012 КП "Іллічівськтеплоенерго" виступає кредитором позивача за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами. Відповідно, вимоги КП "Іллічівськтеплоенерго" до ПАТ "Банк "Київська Русь" щодо списання з його поточного рахунку на рахунок відповідача – КП "Іллічівськводоканал" грошових коштів в якості фінансової допомоги, заявлені 20.03.2015 – після запровадження в ПАТ "Банк Київська Русь" тимчасової адміністрації, не могли бути задоволені банком в силу обмежень, встановлених пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Дії ПАТ "Банк "Київська Русь" з перерахування грошових коштів в сумі 1 200 000,00 грн. з рахунку КП "Іллічівськтеплоенерго" в ПАТ "Банк "Київська Русь" на рахунок КП «Іллічівськводоканал», вчинені після введення в банку тимчасової адміністрації, а отже є нікчемними в силу Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та були визнані такими уповноваженою особою Фонду, про що останній повідомив КП «Іллічівськводоканал» в листі №886/01-7786 від 08.07.2015. 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач правильно та обґрунтовано заявив позовні вимоги у даній справі про стягнення з КП «Іллічівськводоканал» заборгованості за договором про надання овердрафту за поточним рахунком №2745-02-3 від 26.12.2014».
12.12.2023 судом видано накази на виконання рішення.
КП “Чорноморськводоканал” виконав рішення у справі № 916/3292/15 в повному обсязі і в січні 2024 року перерахував на рахунок Фонду гарантування вкладів 993 406,25 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 05.01.2024 р. №5699. 
Крім того, КП “Чорноморськводоканал” до того ж є кредитором банку з прийнятими кредиторськими вимогами в сумі 435604,41 грн. Так, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.10.2015 було затверджено реєстр вимог кредиторів, відповідно до якого вимоги позивача були включені до сьомої (7) черги задоволення кредиторських вимог, що підтверджується листом ПАТ “Банк “Київська Русь” від 24.11.2015 р. № 10714/43).
Позивач зазначає в позовній заяві, що це є ті кошти, які залишались на його рахунку в банку.
ПАТ «Банк «Київська Русь» в поясненнях від 01.04.2025 визнав, що позивач є кредитором, і зазначив, що вимоги 7 черги не задовольнялись.
Отже, станом на час розгляду даної справи № 916/3161/24, позивач сплатив 05.01.2024 Фонду гарантування вкладів 993 406,25 грн заборгованості за договором № 2745-02-3 про надання овердрафту за поточним рахунком від 26.12.2014 згідно з рішенням у справі 916/3292/15.
Також, 20.03.2015 банком було списано з рахунку позивача 1 200 000 грн (кошти які були отримані позивачем від КП «Чорноморськтеплоенерго») в рахунок погашення заборгованості за договором № 2745-02-3 про надання овердрафту за поточним рахунком від 26.12.2014. 
Крім того, КП “Іллічівськводоканал” сплатив банку відсотки за користування овердрафтом та пеню, що підтверджується платіжним дорученням № 1534 від 13.07.2015 р. на суму 24307,91 грн. та платіжне доручення № 1535 від 13.07.2015 р. на суму 3 476,36 грн.
При чому, позивач вже повернув 1200000грн Комунальному підприємству «Чорноморськтеплоенерго» відповідно до платіжних доручень від 16 липня 2015 року № 1548, від 27 листопада 2015 року № 2444, від 18 грудня 2015 року № 2546.
Таким чином, позивач вважає, що він двічі сплатив заборгованість за договором овердрафту. Також позивач зазначає, що саме працівники банку 20.03.2015 перерахували кошти в сумі 1200000грн з рахунку КП «Іллічівськтеплоенерго» на рахунок КП «Іллічівськводоканал» (позивача), а потім списали кошти з рахунку позивача на погашення боргу за договором овердрафту.
Позивач звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «Банк «Київська Русь» з ринку з претензією від 22.05.2024 № 878/10 (т. 1 а.с. 65-66), в якій вимагав повернути 1200000грн.
Листом від 01.05.2024 № 096-60-20/24 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «Банк «Київська Русь» з ринку (код 21708016) відмовив в задоволенні вимоги позивача, посилаючись на те, що відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування коштів за вкладами. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.
Також Фонд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 22.10.2015 Фондом прийнято рішення про затвердження реєстру кредиторських вимог ПАТ «Банк «Київська Русь». До цього реєстру увійшли кредиторські вимоги позивача в сумі 435604,41грн – 7 черга. Вимоги 7 черги кредиторів не задовольнялись.
Крім того, Фонд посилається на те, що 29.04.2021 рішенням виконавчої дирекції Фонду № 427 затверджено ліквідаційний баланс ПАТ «Банк «Київська Русь» станом на 26.03.2021 та звіт про завершення процедури ліквідації, а отже відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону ліквідаційна процедура банку вважається завершеною з моменту затвердження ліквідаційного балансу. Фонд зазначає, що вимоги, які не задоволені під час ліквідаційної процедури є погашеними відповідно до ст. 52 Закону.
Суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону банк є ліквідованим - з моменту внесення запису про припинення банку до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Станом на час розгляду до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ще не внесено запис про припинення ПАТ «Банк «Київська Русь».
Згідно з ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.
Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.
Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.
Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.
Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
З огляду на викладене, позивач просить суд:
- застосувати наслідки нікчемності дій Публічного Акціонерного товариства “БАНК “КИЇВСЬКА РУСЬ” та стягнути з Публічного акціонерного товариства “БАНК “КИЇВСЬКА РУСЬ” в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ “БАНК “КИЇВСЬКА РУСЬ” з ринку 1 227 784,27 грн збитків, які складаються з 1200000грн основного боргу, який був списаний банком з рахунку позивача 20.03.2015 в рахунок погашення боргу за договором овердрафту, а також відсотки за користування овердрафтом в сумі 24307,91грн та 3476,36грн пені, які були сплачені позивачем банку в липні 2015 року,
- відновити строк звернення з кредиторськими вимогами до Публічного акціонерного товариства “БАНК КИЇВСЬКА РУСЬ” в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ “БАНК КИЇВСЬКА РУСЬ” з ринку,
- зобов`язати Публічне акціонерне товариство “БАНК КИЇВСЬКА РУСЬ” в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ “БАНК КИЇВСЬКА РУСЬ” з ринку, акцептувати вимоги комунального підприємства “Чорноморськводоканал” Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, як кредитора і включити в реєстр акцептованих вимог кредиторів 1 227 784,27 грн
Позивач посилається на те, що відповідно до ч. 4 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що є обгрунтованими позовні вимоги про застосування наслідків нікчемності дій Публічного Акціонерного товариства “БАНК “КИЇВСЬКА РУСЬ” та стягнути з Публічного акціонерного товариства “БАНК “КИЇВСЬКА РУСЬ” в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ “БАНК “КИЇВСЬКА РУСЬ” з ринку 1 227 784,27 грн, оскільки фактично позивач двічі сплатив заборгованість за договором овердрафту.
Однак, суд враховує наступне.
Згідно з ч. 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати, податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.
Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів визначені ст. 52 закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Так, ч. 2 ст. 52 закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що оплата витрат банку, пов`язаних із здійсненням процедури ліквідації, у тому числі витрат Фонду, пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури банку (управлінням майном (активами), продажем майна (активів) та іншими витратами), проводиться позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат банку, затвердженого Фондом.
До таких витрат, зокрема, належать:
1) витрати на опублікування оголошення про ліквідацію банку, відкликання банківської ліцензії та інформації про продаж майна (активів) банку;
2) витрати, пов`язані з утриманням і збереженням майна (активів) банку;
3) витрати на проведення оцінки та продажу майна (активів) банку;
4) витрати на проведення аудиту;
5) витрати на оплату послуг осіб, залучених Фондом для забезпечення здійснення покладених на Фонд повноважень;
6) витрати на виплату вихідної допомоги звільненим працівникам банку;
7) витрати Фонду, пов`язані з здійсненням тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку.
Тобто, спеціальною нормою закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що певні виплати проводяться протягом всього часу ліквідаційної процедури банку як в порядку черговості, так і позачергово.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 910/7040/19.
Пунктом 6.8 глави V (Дії Фонду з виведення неплатоспроможного банку з ринку шляхом його ліквідації) Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2, передбачено, що оплата витрат, пов`язаних зі здійсненням ліквідації, здійснюється позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат банку, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду.
До цих витрат, зокрема, належать витрати, пов`язані з утриманням і збереженням майна банку.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 36 закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). 
Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.
Протягом 15 днів, але не пізніше строків, встановлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку.
На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності; Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, встановлених цим законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку.
Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку виконує повноваження органів управління банку (п. 1 ч. 1 ст. 48 закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
Згідно п. 4 та п. 5 ч. 5 ст. 12 закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду має такі повноваження при здійсненні тимчасової адміністрації та ліквідації банків: затверджує кошторис витрат Фонду на здійснення тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку в межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радило Фонду; затверджує кошторис витрат банку, пов`язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку.
Пунктом 1.2 Глави VI (дії Фонду з виведення неплатоспроможного банку з ринку шляхом його ліквідації) Положення передбачено, що уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію або ліквідацію (у разі делегування відповідних повноважень) складає та подає Фонду кошторис витрат банку, пов`язаних із здійсненням тимчасової адміністрації або ліквідації банку, на період тимчасової адміністрації та щокварталу протягом процедури ліквідації банку (з розподілом за місяцями) протягом 3 робочих днів після прийняття рішення виконавчою дирекцією Фонду про здійснення тимчасової адміністрації або ліквідації банку та призначення відповідно уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію або ліквідацію.
Кошторис витрат банку, пов`язаних із здійсненням тимчасової адміністрації або ліквідації банку, у тому числі витрат Фонду, пов`язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та/або ліквідації неплатоспроможного банку, затверджується виконавчою дирекцією Фонду (п. 1.7 Положення Глави VI).
Відповідно до частин першої та другої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, встановлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, встановлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку.
Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку виконує повноваження органів управління банку (пункт 1 частини першої статті 48 Закону).
Згідно з пунктами 4 і 5 частини п`ятої статті 12 Закону виконавча дирекція Фонду має такі повноваження при здійсненні тимчасової адміністрації та ліквідації банків: затверджує кошторис витрат Фонду на здійснення тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку в межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; затверджує кошторис витрат банку, пов`язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку.
Пунктом 1.2 Глави VІ (дії Фонду з виведення неплатоспроможного банку з ринку шляхом його ліквідації) Положення передбачено, що уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію або ліквідацію (у разі делегування відповідних повноважень) складає та подає Фонду кошторис витрат банку, пов`язаних із здійсненням тимчасової адміністрації або ліквідації банку, на період тимчасової адміністрації та щокварталу протягом процедури ліквідації банку (з розподілом за місяцями) протягом 3 робочих днів після прийняття рішення виконавчою дирекцією Фонду про здійснення тимчасової адміністрації або ліквідації банку та призначення відповідно уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію або ліквідацію.
Кошторис витрат банку, пов`язаних із здійсненням тимчасової адміністрації або ліквідації банку, у тому числі витрат Фонду, пов`язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та/або ліквідації неплатоспроможного банку, затверджується виконавчою дирекцією Фонду (пункт 1.7 Положення Глави VІ).
Суд зазначає, що статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
В статті 16 ЦК України закріплено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з яким кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Отже, судом підлягає захисту право особи, що порушене іншими особами чи не визнається.
За положеннями частини другої статті 5 Господарського процесуального кодексу у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні таких спосіб захисту, який не суперечить закону.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Відтак, у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет міжнародного договору за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права для вирішення конкретного спору.
Отже, можна дійти висновку, що порушені, невизнані або оспорювані права можуть бути захищені судом у такий спосіб, який має бути у будь-якому випадку ефективним, тобто спрямованим на реальний захист та відновлення порушеного права.
З урахуванням наведеного, суд зазначає, що ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Матеріалами даної справи № 916/3161/24 підтверджується, що ліквідаційна процедура банку завершена, тобто звернення позивача з кредиторськими вимогами вже не можлива, як вже зазначено вище. 
Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про відновлення строку звернення з кредиторськими вимогами до Публічного акціонерного товариства “БАНК КИЇВСЬКА РУСЬ” в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ “БАНК КИЇВСЬКА РУСЬ” з ринку, та зобов`язання Публічного акціонерного товариства “БАНК КИЇВСЬКА РУСЬ” в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ “БАНК КИЇВСЬКА РУСЬ” з ринку, акцептувати вимоги комунального підприємства “Чорноморськводоканал” Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, як кредитора і включити в реєстр акцептованих вимог кредиторів 1 227 784,27 грн, оскільки це є неналежним способом захисту.
Щодо позовної давності, то суд враховує наступне.
Згідно з ч. 3 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання.
Частина третя статті 261 ЦК України є спеціальною нормою стосовно частини першої статті 261 ЦК України. Законодавець у частині третій статті 261 ЦК України передбачив особливості початку перебігу позовної давності.
Для визначення початку перебігу позовної давності за вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, яка пред`явлена стороною такого правочину, належить застосовувати частину третю статті 261 ЦК України. Перебіг позовної давності за вимогою про застосування наслідків нікчемного правочину, яка пред`явлена стороною такого правочину, пов`язується саме з початком виконання нікчемного правочину, незалежно від того, чи був такий нікчемний правочин виконано повністю і яка зі сторін здійснила виконання. Причому такий початок перебігу стосується будь-яких наслідків нікчемного правочину (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року у справі № 638/16768/19 (провадження № 61-1336св22).
З огляду на викладене, оскільки нікчемний правочин щодо перерахування коштів в сумі 1200000грн з рахунку КП «Іллічівськтеплоенерго» на рахунок КП «Іллічівськводоканал» почали виконувати 20.03.2015, то відповідно з цього часу і починається строк позовної давності.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Отже, строк позовної давності закінчився 20.03.2018.
Відповідач просить застосувати наслідки пропуску позовної давності.
Суд відхиляє посилання позивача на те, що його не повідомлено належним чином про нікчемність правочину, оскільки до відзиву додано лист від 23.06.2015 № 5398/16 (т. 1 а.с. 171-172) за підписом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Банк «Київська Русь» О.Ю. Волкова, яким повідомлено позивача, про визнання нікчемним правочину щодо перерахування коштів в сумі 12000000грн з рахунку КП «Іллічівськтеплоенерго» на рахунок КП «Іллічівськводоканал».
З огляду на викладене, відхиляються посилання позивача на те, що він дізнався про порушення його прав лише від дня ухвалення остаточного рішення у справі № 916/3292/15, а саме - постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.11.2023, оскільки, як зазначено вище, в даному випадку застосовується спеціальна норма – ч. 3 ст. 261 ЦК України (перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання)
У частині п`ятій статті 267 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Верховний Суд у постанові від 15.05.2020 у справі № 922/1467/19 зазначив, що закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права у випадку подання позову із пропуском позовної давності, тому таке питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог. Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.
Водночас до висновку про поважність причин пропуску позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим. Встановлення обставин, які свідчать про поважність причин пропуску позовної давності, здійснюється судом за загальними правилами доказування, визначеними процесуальним законом. Якщо суд дійде висновку про те, що позовна давність пропущена з поважної причини, то у своєму рішенні наводить відповідні мотиви з посиланням на докази на підтвердження цих висновків.
Суд не встановив поважності причин пропуску позивача на звернення до суду з даним позовом.
Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.
Перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.
Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, провадження № 14-96цс18.
Отже, суд застосовує наслідки спливу позовної давності і відмовляє в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку відмовити в задоволенні позову.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати в розмірі сплаченого судового збору покладаються на позивача.
На підставі вищевикладених норм права, керуючись ст.ст. 129, 232-240, 243, Господарського процесуального кодексу України, суд
вирішив:
1. В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повний текст рішення складено 14 січня 2026 р.

Суддя В.В. Литвинова