Справа № 587/5781/25 

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026 року  суддя Сумського районного суду Сумської області Степаненко О.А., розглянувши адміністративну справу, що надійшла від ВП № 4 ( м. Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області відносно 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця, раніше не судимого,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР! №533982 , 07 грудня 2025 року об 11:08:16, рухаючись по автодорозі Н1201 об`їзд м. Суми поблизу с. Старе Село Сумського району ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2105 державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився застосуванням приладу алкотестер Драгер 6810. Відповідно до тесту номер 2084, проведеного 07 грудня 2025 року за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest 6810 водій дійного керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду позитивний 0,72 проміле. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився.
Диспозиція ст.130 ч.1 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до статті 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Згідно зі ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.
Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.
Вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.
У постанові від 21 грудня 2018 року по справі №686/5225/17 Верховний Суд зауважив, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.
Суду надані докази на підтвердження того, що на момент вчинення адміністративного правопорушення військовослужбовець ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності. Зокрема, з листа командира військової частини вбачається, що 07 грудня 2025 року ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, виконував бойовий наказ, пов`язаний з необхідністю керування транспортним засобом марки ВАЗ 2105, державний номерний знак НОМЕР_1 . Крім того, з інформації командування військової частини вбачається, що в грудні 2025 року військова частина, де ОСОБА_1 проходив військову службу, тимчасово дислокувалася в районі АДРЕСА_1 .
Беручи до уваги фактичні обставини справи, а також те, що ОСОБА_1 під час вчинення адміністративного правопорушення знаходився в стані крайньої необхідності, а тому на підставі ст. ст. 17, 18 КУпАП виключається його адміністративна відповідальність.
За наявності наведених вище обставин особа звільняється від адміністративної відповідальності на підставі статті 17 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення, вчинене у стані крайньої необхідності, підлягає закриттю відповідно до п.4 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. 124., 247п. 4, 283, 284 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП закрити відповідно до п.4 ст.247 КУпАП, - у зв`язку із вчиненням даного адміністративного правопорушення в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.А.Степаненко