Постанова
Іменем України
 
08 грудня 2025 року
м. Київ
 
справа № 0508/4372/2012
провадження № 61-8435 св 23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
судді-доповідача - Пророка В. В.,
суддів: Калараша А. А., Петрова Є. В.,
 
учасники справи:
заявник - приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталія Євгеніївна,
заінтересовані особи:  ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,
розглянувши на стадії попереднього розгляду в порядку письмового провадження справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,
за касаційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2023 року, прийняту колегією суддів у складі: Хейло Я. В., Мірути О. А., Тимченко О. О., встановив
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст подання та судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
1.        У березні 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н. О. (далі ? приватний виконавець Матвійчук Н. О.) звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України, без вилучення паспортного документа.
 
2.        Селидівський міський суд Донецької області ухвалою від 05 квітня 2023 року у задоволенні подання приватного виконавця Матвійчук Н. О. про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України, без вилучення паспортного документа, відмовив.
 
3.        Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, приватний виконавець Матвійчук Н. Є. оскаржила її в апеляційному порядку.
 
4.        Ухвалою від 29 травня 2023 рокуДніпровський апеляційний суд у задоволенні клопотання приватного виконавця Матвійчук Н. Є. про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 05 квітня 2023 року відмовив.
 
5.        Апеляційну скаргу приватного виконавця Матвійчук Н. Є. на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 05 квітня 2023 року залишено без руху, та надано строк для усунення недоліків, а саме сплати судового збору - десять днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
 
6.        Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що у даній справі з апеляційною скаргою Матвійчук Н. Є. звернулася як приватний виконавець, а нормами Закону України (далі - ЗУ) «Про судовий збір» не передбачено звільнення приватних і державних виконавців від сплати судового збору. Тому правові підстави для задоволення її клопотання про звільнення від сплати судового збору відсутні. При цьому приватний виконавець діє не як позивач - фізична особа, тому перевищення розміру судового збору 5 відсотків від річного доходу, що передбачено статтею 8 Закону України «Про судовий збір», на неї не поширюється.
 
7.        Суд апеляційної інстанції урахував, що ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного господарського суду від 05 вересня 2022 року у справі № 905/1630/15 цьому самому приватному виконавцю відмовлено у задоволенні аналогічного клопотання з тих самих підстав.
 
8.        У травні 2023 року приватний виконавець Матвійчук Н. Є. до апеляційного суду повторно подала клопотання про звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, посилаючись на те, що приватний виконавець не відноситься до суб`єктів справляння судового збору, тобто не є фізичною або юридичною особою (стороною у справі), які звертаються до суду за захистом своїх інтересів чи відносно яких ухвалене рішення.
 
9.        Ухвалою від 05 червня 2023 рокуДніпровський апеляційний суд у задоволенні клопотання приватного виконавця Матвійчук Н. Є. про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 05 квітня 2023 року відмовив.
 
10.     Апеляційну скаргу приватного виконавця Матвійчук Н. Є. на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 05 квітня 2023 року визнав неподаною та повернув заявниці.
 
11.     Суд апеляційної інстанції повернув апеляційну скаргу приватного виконавця Матвійчук Н. Є. з підстав невиконання вимог ухвали Дніпровського апеляційного суду від 29 травня 2023 року, якою апеляційну скаргу було залишено без руху, та несплати судового збору, не знайшовши правових підстав для задоволення клопотання приватного виконавця Матвійчук Н. Є. про звільнення її від сплати судового збору.
 
12.     Апеляційний суд урахував відповідні норми Закону України «Про судовий збір», ухвалу Верховного Суду у складі судді Касаційного господарського суду від 05 вересня 2022 року у справі № 905/1630/15, якою приватному виконавцю Матвійчук Н. Є. відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору з подальшим поверненням касаційної скарги приватному виконавцю.
 
13.     Крім того, суд апеляційної інстанції відхилив посилання приватного виконавця Матвійчук Н. Є. на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 750/6872/20 (провадження № 61-4765св21), оскільки обставини справ, зокрема підстави для звільнення від сплати судового збору, не є подібними.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
14.     У червні 2023 року до Верховного Суду, через підсистему Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд», надійшла касаційна скарга приватного виконавця Матвійчук Н. Є. на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2023 року, в якій заявниця просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове судове рішення про направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції 
 
15.     Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 червня 2023 року суддею-доповідачем для розгляду справи № 0508/4374/2012 визначено ОСОБА_3 , судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д.
 
16.     Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ОСОБА_3 (суддя-доповідач), Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д. ухвалою від 20 червня 2023 року відкрив касаційне провадження у справі та витребував матеріали справи з Селидівського міського суду Донецької області.Відстрочив Матвійчук Н. Є. сплату судового збору у розмірі 536,80 грн на строк не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі.
 
17.     На підставі розпорядження керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 02 серпня 2023 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями у зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_3 на підставі службової записки Секретаря Третьої судової палати Луспеника Д. Д.
 
18.     Протоколами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 серпня 2023 року суддею-доповідачем для розгляду справи № 0508/4374/2012 визначено Пророка В. В. , судді, які входять до складу колегії: Калараш А. А., Петров Є. В.
 
19.     На підставі розпорядження керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 10 серпня 2023 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями на підставі службової записки судді Пророка В. В.
 
20.     Протоколами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 серпня 2023 року суддею-доповідачем для розгляду справи № 0508/4374/2012 визначено Пророка В. В. , судді, які входять до складу колегії: Петров Є. В., Литвиненко І. В.
 
21.     31 серпня 2023 року справа № 0508/4374/2012 надійшла до Верховного Суду.
 
22.     На підставі розпорядження керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 11 вересня 2025 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями на підставі службової записки судді Пророка В. В.
 
23.     Протоколами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 вересня 2025 року суддею-доповідачем для розгляду справи № 0508/4374/2012 визначено Пророка В. В., судді, які входять до складу колегії: Калараш А. А., Петров Є. В.
 
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
 
(1)       Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
24.     Касаційна скарга обґрунтовується порушенням апеляційним судом норм процесуального права.
 
25.     Заявниця вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно не задовольнив її клопотання про звільнення від сплати судового збору, не врахував відсутність у неї доходу у 2022 році, на підтвердження чого нею надано відповідні докази, зокрема податкову декларацію за 2022 рік. При цьому з 24 лютого 2022 року в Україні введено правовий режим воєнного стану.
 
26.     Посилається на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 750/6872/20 (провадження № 61-4765св21) і зазначає, що, реалізуючи свою незалежну професійну діяльність приватного виконавця, вона не втратила статус фізичної особи, а положення пунктів 1, 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» про звільнення від сплати судового збору застосовуються саме до фізичних осіб. У цій частині посилається також на постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 (провадження № 11-336апп20).
 
27.     Крім того, зазначає, що відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 січня 2023 року у справі № 240/17372/21 (провадження № К/990/16732/22), за відсутності законодавчо встановлених ставок судового збору на позивача не поширюється обов`язок сплачувати судовий збір. Приватний виконавець у силу положень статті 2 Закону України «Про судовий збір» не повинен сплачувати судовий збір, так як не є фізичною чи юридичною особою, яка звертається до суду за захистом своїх прав та інтересів. При цьому вказаним Законом не передбачено сплату судового збору за звернення приватного виконавця до суду з відповідним поданням.
 
28.     Вважає, що суд апеляційної інстанції обмежив її право на доступ до суду; такі дії суду перешкоджають примусовому виконанню судового рішення. Посилається на прецедентну практику ЄСПЛ щодо доступу до правосуддя та статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).
 
(2)       Позиція інших учасників справи
 
29.     Інші учасники справи правом на подання заперечення (відзиву; пояснень) на касаційну скаргу не скористалися.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
 
(1)      Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
 
30.     У справі, яка переглядається, спір стосується питання сплати приватним виконавцем судового збору за подання до суду апеляційної/касаційної інстанції відповідної скарги у справі за заявою приватного виконавця про видачу дубліката виконавчого листа.
 
31.     Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
 
32.     Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (стаття 1 Закону України «Про судовий збір»).
 
33.     Відповідно до статті 2 Закону України «Про судовий збір» платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
 
34.     Згідно з абзацом 2 частини першої статті 3 вказаного Закону судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.
 
35.     Розміри ставок судового збору регламентовано статтею 4 Закону України «Про судовий збір».
 
36.     Статтею 5 вказаного закону визначено пільги щодо сплати судового збору.
 
37.     Згідно зі статтею 129 Конституції України, статтями 2, 17 ЦПК України однією
з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
38.     Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.
 
39.     Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
 
40.     Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору (частина п`ята статті 356 ЦПК України).
 
41.     До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, якою регламентовано питання залишення позовної заяви без руху, повернення заяви (частина друга статті 357 ЦПК України).
 
42.     За частинами першою, третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
 
43.     У справі, яка переглядається Верховним Судом, приватний виконавець Матвійчук Н. Є. оскаржила в апеляційному порядку ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 05 квітня 2023 року про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України, без вилучення паспортного документа.При цьому вона просила апеляційний суд звільнити її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, посилаючись на відсутність доходу за 2022 рік, що підтверджується відповідною податковою декларацією.
 
44.     Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 травня 2023 року у задоволенні клопотання приватного виконавця Матвійчук Н. Є. про звільнення від сплати судового збору відмовлено, її апеляційнускаргу на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 05 квітня 2023 року залишено без руху та надано строк для сплати судового збору.
 
45.     Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» урегульовано питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.
 
46.     Відповідно до вказаної норми права, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
 
47.     Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
 
48.     Крім того, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 19 червня 2011 року в справі Креуз проти Польщі («Kreuz v. Poland») зазначав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. При цьому положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.
 
49.     Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах: «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року; «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року).
 
50.     Разом із тим, наведеними правовими нормами Закону України «Про судовий збір» установлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема, звільнити від сплати судового збору.
 
51.     Зазначеною нормою прямо передбачено право суду, зокрема, звільнити від сплати судового збору, враховуючи майновий стан за певних умов, саме позивача, а приватний виконавець Матвійчук Н. Є. не є позивачем у справі.
 
52.     Суд апеляційної інстанції, вирішуючи клопотання приватного виконавця Матвійчук Н. Є. про звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, врахував наведені вище норми права та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання. При цьому в силу вимог процесуального закону апеляційну скаргу приватного виконавця залишено без руху, останній надано строк для сплати судового збору, розмір якого визначено судом відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».
 
53.     У травні 2023 року, на виконання вимог указаної ухвали апеляційного суду, приватний виконавець Матвійчук Н. Є. подала до суду апеляційної інстанції клопотання про відстрочення та/або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, в якому просила звільнити її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, до якого додала: заключні банківські витяги за відповідні періоди та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у якому вона є заявницею.
 
54.     Суд апеляційної інстанції, застосувавши зазначені вище норми процесуального закону та Закону України «Про судовий збір», ухвалою від 05 червня 2023 року відмовив у задоволенні клопотання приватного виконавця Матвійчук Н. Є. про звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 05 квітня 2023 року визнав неподаною та повернув заявниці.
 
55.     Суд апеляційної інстанції наголосив, що приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. не є позивачем у справі, тому положення статті 8 Закону України «Про судовий збір» на неї не поширюються.
 
56.     При цьому апеляційний суд урахував прецедентну практику ЄСПЛ щодо справедливого здійснення правосуддя, оцінки фінансового стану особи та зазначив про те, що звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, а статтею 129 Конституції України закріплено принцип рівності учасників судового процесу.
 
57.     Таким чином, суд апеляційної інстанції правильно відмовив у задоволенні відповідного клопотання приватного виконавця, повернувши її апеляційну скаргу.
 
58.     При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
59.     З огляду на те, що правові висновки у тотожній справі, викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 225/2213/20 (провадження № 61-7398сво23), після постановлення ухвали апеляційного суду, колегія суддів, переглядаючи оскаржуване судове рішення, враховує ці правові висновки.
 
60.     Доводи касаційної скарги зводяться до власного тлумачення заявницею норм процесуального права та до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції, що не може бути правовою підставою для скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду.
 
61.     Указаним доводам уже надано відповідну правову оцінку судом апеляційної інстанції, з якою погоджується Верховний Суд.
 
62.     Таким чином, обґрунтованим є висновок апеляційного суду про те, що у спірних правовідносинах приватний виконавець за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції зобов`язаний сплатити судовий збір, визначений законом, а отже, оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції не підлягає скасуванню.
 
63.     Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції обмежив її право на доступ до суду, колегія суддів не бере до уваги з огляду на таке.
 
64.     Відповідно до пункту 8 розділу I. Види витрат виконавчого провадження Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 р. № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» (далі - Витрати ВП) сплата судового збору віднесена до видів витрат виконавчого провадження.
 
65.     Пункт 4 розділу II. Розміри витрат виконавчого провадження Витрати ВП визначає, що розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 8 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до ставок судового збору, затвердженого Законом України «Про судовий збір».
 
66.     Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 42 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.
 
67.     Частина четверта відповідної статті передбачає, що на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
 
68.     У справі «Дія 97» проти України» (заява № 19164/04, рішення від 21 жовтня 2010 року) ЄСПЛ зазначив, що складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства.
 
69.     Дніпровський апеляційний суд повідомляв приватного виконавця Матвійчук Н. Є. про необхідність сплатити судовий збір. У клопотаннях на виконання вимог ухвал апеляційного суду заявниця просила відкрити апеляційне провадження без сплати судового збору, будучи обізнаною про вимогу щодо сплати судового збору.
 
70.     Отже, повернення апеляційної скарги як неподаної за вказаних обставин є передбачуваним для заявниці та не є порушенням її права на справедливий судовий розгляд.
 
71.     ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
 
72.     Наведені у касаційній скарзі доводи про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права не знайшли підтвердження у матеріалах справи, а тому підстав для скасування ухвали Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2023 року немає.
(2)      Щодо клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду
73.     У серпні 2023 року приватний виконавець Матвійчук Н. Є. подала до Верховного Суду клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. 
 
74.     Вказане клопотання мотивовано тим, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
 
75.     Верховний Суд не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання.
 
76.     Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи (частина перша статті 404 ЦПК України).
 
77.     Частиною п`ятою статті 403 ЦПК України передбачено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
 
78.     Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 30 жовтня 2018 року у справі № 757/172/16-ц (провадження № 14-475цс18) «виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів. Кількісний ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності. З погляду якісного критерію про виключність правової проблеми свідчать такі обставини, як відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі. Метою вирішення виключної правової проблеми є формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права».
 
79.     Верховний Суд у справі, яка переглядається, дійшов висновку про відсутність правових підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки заявницею не наведено мотивів та аргументів для такої передачі, а наведені заявницею обґрунтування у розумінні положень частини п`ятої статті 403 ЦПК України не є тими обставинами, що містять виключну правову проблему і необхідність забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики. Тому у задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідно відмовити.
 
80.     ЄСПЛ пов`язує дотримання принципу правової визначеності із забезпеченням єдності судової практики. Однак він не наполягає на її незмінності, оскільки неспроможність забезпечити динамічний та еволюційний підхід у тлумаченні може призвести до ризику створення перепон при проведенні реформ або запровадженні покращень. Разом з тим, наявність глибоких та довгострокових розходжень у судовій практиці, неспроможність правової системи держави подолати їх все ж таки призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.
 
81.     Під час визначення того, чи наявність конфліктуючих судових рішень у подібних справах суперечить принципу правової визначеності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції враховується: наявність «глибоких та довгострокових розходжень» у відповідній судовій практиці національних судів; чи передбачає національне законодавство механізми подолання таких розбіжностей та чи були такі механізми запроваджені і, якщо так, то чи були вони ефективні.
 
82.     Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 225/2213/20 (провадження № 61-7398сво23) зазначила, що приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. не є особою, яка належить до категорії осіб, стосовно яких законодавцем встановлені пільги щодо сплати судового збору, тому у цій справі суд касаційної інстанції при відкритті касаційного провадження вже вирішив питання сплати судового збору приватним виконавцем, відстрочивши його сплату до закінчення касаційного розгляду справи.
 
83.     Більше того, така передача можлива для відступлення від правового висновку іншого касаційного суду, а Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 225/2213/20 (провадження № 61-7398сво23) погодилася з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 905/1630/15.
 
84.     У клопотанні заявниця не навела будь-якого іншого обґрунтування щодо наявності виключної правової проблеми і необхідності забезпечення розвитку права у цій справі.
 
85.     З огляду на наведене підстав для задоволення клопотання приватного виконавця Матвійчук Н. Є. немає.
(3)      Щодо розподілу судових витрат
86.     Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
87.     Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
 
88.     Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.
 
89.     Крім того, у цій справі Верховний Суд, відкриваючи касаційне провадження, відстрочив приватному виконавцю Матвійчук Н. Є. сплату судового збору до закінчення касаційного розгляду справи.
 
90.     Касаційна скарга приватним виконавцем Матвійчук Н. Є. подана через систему «Електронний суд».
 
91.     Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
92.     Частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
 
93.     Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 916/228/22 (провадження № 12-26гс22) зазначила, що Верховний Суд застосовує коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору в разі подання до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір», в електронній формі. Особи, які після 04 жовтня 2021 року подають до суду документи в електронній формі з використанням системи «Електронний суд», мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України «Про судовий збір».
 
94.     Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою справляється судовий збір, що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн х 0,2 = 536,80 грн).
 
95.     З урахуванням наведеного та відповідних норм Закону України «Про судовий збір» і висновків Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 916/228/22 (провадження № 12-26гс22), заявниці необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 429,44 грн (536,80 грн х 0,8).
 
96.     Подібні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 15 серпня 2023 року у справі № 2/267/840/13 (провадження № 61-8206св23).
 
(4)      Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
97.     Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
98.     Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
 
99.     Такі висновки узгоджуються з судовою практикою Верховного Суду, яка є сформованою.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
1.        У задоволенні клопотання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.
 
2.        Касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни залишити без задоволення.
 
3.        Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2023 року залишити без змін.
 
4.        Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 429,44 грн на користь держави.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           В. В. Пророк
 
                                                                                                                       А. А. Калараш
 
                                                                                                                       Є. В. Петров