ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2026 року 	м. Полтава	Справа №440/10733/25	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, та 

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (надалі - ГУПФ України у Львівській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - ГУПФ України в Полтавській області), у якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ України у Львівській області від 17.06.2025 №164150005178; 
зобов`язати ГУПФ України в Полтавській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1986 по 31.08.1987, період роботи з 08.09.1987 по 16.10.1987, період проходження військової служби з 12.11.1987 по 20.08.1990, період навчання з 01.09.1990 по 20.06.1991, період роботи з 01.07.1999 по 31.10.2000, період з 16.07.2002 по 08.10.2002 відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.02.1990 та повторно розглянути заяву від 09.06.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах;
зобов`язати ГУПФ України в Полтавській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 ОСОБА_1 період роботи з 30.06.1991 по 17.09.1991, з 28.11.1991 по 01.04.1995, з 02.04.1995 по 04.05.1998, з 08.12.2000 по 03.07.2002, з 05.10.2004 по 13.06.2008, з 05.07.2008 по 30.06.2009, з 10.07.2009 по 23.06.2010, з 02.08.2010 по 11.02.2014, з 04.03.2014 по 12.06.2015, з 17.11.2015 по 20.11.2019, з 30.01.2020 по 01.03.2022, з 27.07.2022 по 07.12.2022, з 08.12.2022 по 02.08.2023 та з 09.08.2023 по 09.06.2025, повторно розглянути заяву від 09.06.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що період трудової діяльності позивача підтверджений належним чином оформленими документами, наданими ним разом із заявою про призначення пенсії, а рішення пенсійного органу про відмову призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку є протиправним та необґрунтованим.

2. Позиція відповідачів.  

Представник ГУПФ України у Львівській області у відзиві на позов просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю /а.с.57-63/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що спірне рішення вважає обґрунтованим та правомірним, оскільки на підставі наданих позивачем разом із заявою про призначення пенсії документів підтверджено страховий стаж тривалістю 07 років 11 місяців 18 днів, що недостатньо для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. 
Представник ГУПФ України в Полтавській області у відзиві просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю /а.с. 64-69/. Свою позицію представник відповідача мотивував посиланням на те, що ГУПФ України в Полтавській області не розглядались звернення позивача на предмет визначення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а тому не порушені його права.  
3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників. 
За приписами пункту 2 частини першої статті 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат. 

Обставини справи

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджено копією паспорта громадянина України /а.с. 9/.
09.06.2025 позивач звернувся до пенсійного органу за місцем проживання із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (список №2) /а.с. 74-76/. 
Відповідну заяву за принципом екстериторіальності розглянуто ГУПФ України у Львівській області, яке рішенням від 17.06.2025 № 21641500007178 відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з огляду на не підтвердження наявності пільгового стажу тривалістю не менше 12 років 6 місяців, а також страхового стажу тривалістю не менше 30 років /а.с. 71-72/. 
Не погодившись із зазначеним рішенням пенсійного органу, позивач оскаржив його до суду. 

Норми права, якими урегульовані спірні відносини 

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. 
За змістом пункту 1 частини першої статті 8 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
У силу пункту 1 частини першої статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком.
Частиною першою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. 
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування /частина друга статті 24 Закону №1058-IV/.
У відповідності до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Аналогічні положення містяться у пункті "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". 
Згідно з частиною першою статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. 
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). 

Оцінка судом обставин справи 

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У цій справі предметом спору є правомірність рішення пенсійного органу про відмову у призначення позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV. 
Виходячи з приписів частини другої статті 2 КАС України, суд перевіряє відповідність такого рішення критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень. 
Суд враховує, що вимогами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах чоловікам з підстави, визначеної пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, визначено: 1) досягнення віку 55 років; 2) наявність страхового стажу тривалістю не менше 30 років; 3) наявність пільгового стажу роботи за списком №2 тривалістю щонайменше 12 років 6 місяців. 
Аналогічні вимоги містяться також у пункті "б" статті 13 Закону №1788-XII (у редакції Закону України від 02.03.2015 №213-VIII).
ОСОБА_1 на дату звернення до пенсійного органу із заявою від 09.06.2025 про призначення пенсії виповнилось 55 років. 
ГУПФ України у Львівській області у рішенні від 17.06.2025 №164150005178 обчислено стаж роботи позивача та визначено, що загальний страховий стаж роботи на дату звернення із заявою про призначення пенсії становив 7 років 11 місяців 18/ дні, а спеціальний (пільговий) стаж роботи за списком №2 - відсутній /а.с. 71-73/.
При цьому у рішенні зазначено, що до страхового та пільгового стажу роботи не зараховано періоди: 
- період роботи в росії з 17.11.2015 по 01.03.2022 на підставі довідки від 20.02.2025 №40 та вкладки у трудову книжку НОМЕР_2 від 17.11.2015, оскільки відповідно до постанови КМ України від 16.05.2025 №562 не долучено документів про неотримання в іншій державі пенсійних виплат та в заяві про призначення пенсії не зазначена причина неможливості їх отримання та відсутня інформація про даний період роботи в індивідуальних відомостях про застраховану особу; 
- страховий стаж роботи з 01.07.1999 враховано згідно даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку. 
Надаючи правову оцінку наведеним доводам відповідача, суд враховує такі обставини. 
Щодо зарахування до стажу (як страхового, так і пільгового) періоду роботи на території російської федерації, суд виходить з такого. 
Позивач разом із заявою про призначення пенсії надав пенсійному органу вкладку в трудову книжку серії НОМЕР_3 /а.с. 81-84/, у якій наявні записи: 
- від 17.11.2015 - Район Крайньої Півночі Ямало-Ненецький автономний округ м. Новий Уренгой ТОВ "Новоуренгойська бурова компанія" прийнятий бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин нафти та газу 6 розряду вахтовим методом;
- від 20.11.2019 - трудовий договір розірваний у зв`язку із закінченням строку дії;
- від 30.01.2020 - Район Крайньої Півночі Ямало-Ненецький автономний округ м. Новий Уренгой ТОВ "Новоуренгойська бурова компанія" прийнятий в цех з випробування свердловин бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин нафти та газу 6 розряду вахтовим методом;
- від 01.03.2021 - трудовий договір розірваний у зв`язку із закінченням строку дії поліса-патента. 
Крім того, позивач надав довідку ТОВ "Новоуренгойська бурова компанія" від 20.02.2025 вих.№40 /а.с. 86/, у якій зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працював у ТОВ "Новоуренгойська бурова компанія" вахтовим методом; працював повний робочий день з встановленою щоденною нормою робочого часу і виконання річної норми робочого часу з 17.11.2015 по 20.11.2019, з 30.01.2020 по 01.03.2022; роботи відносяться до Списку 2, розділ ХІІ, підрозділ 1, позиція 2130100а-11297 "Бурильники експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин нафти та газу", затвердженого постановою кабінету міністрів срср від 26.01.1991 №10 та відповідно до підпункту 2 пункту 1 статті 30, підпункту 6 пункту 1 статті 32 федерального закону від 28.12.2013 №400-Ф3 "Про страхові пенсії" - стаж роботи, що дає право на дострокове призначення пенсії за віком. 
За змістом вказаної довідки за період роботи мали місце періоди відсторонення від роботи з 24.10.2018 по 21.11.2018, з 20.10.2019 по 20.11.2019, з 02.02.2022 по 01.03.2022 та період простою з 05.09.2020 по 16.09.2020, з 20.04.2021 по 21.04.2021, що не враховуються в спеціальний стаж для призначення дострокової пенсії за віком. Страхові внески нараховані та сплачені повністю /а.с. 86-87/.
Суд враховує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів. У випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств.
Отож основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. 
Такий висновок наведено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2019 у справі №513/1169/16-а, від 25.03.2021 у справі №408/7500/16-а, від 28.04.2021 у справі №638/18852/16-а та ін.
За позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці; неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
ГУПФ у Львівській області, відмовляючи у зарахуванні періодів роботи позивача на території російської федерації, виходив з того, що відповідно до постанови КМ України від 16.05.2025 №562 позивач не надав документів про неотримання в іншій державі пенсійних виплат та в заяві про призначення пенсії не зазначив причину неможливості їх отримання. 
Також пенсійний орган зазначив, що відомості про роботу відсутні у системі персоніфікованого обліку.
Крім того, відповідач посилався на Закон України від 23.12.2022 “Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993” відповідно до якого у відносинах, зокрема, з російською федерацією припинено дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22.01.1993, ратифікованої Законом України від 10.11.1994 №240/94-ВР та протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, вчиненого від імені України у м. Москва 28.03.1997 і ратифікованого Законом України від 03.03.1998 №140/98-ВР. Документи, необхідні для призначення пенсії, уточнюючі довідки про пільговий характер роботи, про навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961.
Оцінюючи наведені доводи відповідача, суд виходить з такого. 
Згідно статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Приписами частини другої статті 4 Закону №1058-IV передбачено, що якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
У силу статті 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, ратифікованої із застереженнями Законом від 10.11.1994 №240/94-ВР, документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції та за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без будь-якого спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін і доказовою силою офіційних документів. 
01.12.2022 прийнято Закон України №2783-IX "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" (далі - Закон №2783-IX), яким керуючись положеннями статті 62 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, статті 24 Закону України "Про міжнародні договори України", зупинено у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26, ст. 162). Вирішено керуючись положеннями статті 54 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, статті 84 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, статті 24 Закону України "Про міжнародні договори України", вийти з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР. 
Законом №2783-IX зупинено дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчинену від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифіковану Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР, тому до документів, виданих на території російської федерації, при їх пред`явленні на території України застосовуванню підлягала вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961 року, яка є чинною у відносинах України з російською федерацією. 
Після зупинення дії Конвенції виникла ситуація, коли громадяни України, які мали документи, видані на території, зокрема, російської федерації, з метою проставлення на таких документах апостилю мали б їхати на територію держави-агресора. 
Водночас 04.02.2023 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №107 “Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав”, якою установлено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 р. такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення. 
Таким чином, під час дії воєнного стану, виготовлені на території російської федерації, установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою документи, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24.02.2022 такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення. 
Законом України від 24.02.2022 №2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. 
У подальшому Законами України неодноразово затверджувалися Укази Президента України про продовження дії воєнного стану в Україні та на час розгляду цієї справи воєнний стан в Україні триває.
Станом на 24.02.2022 документ, виданий на території російської федерації, приймався на території України без спеціального посвідчення в силу Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, дія якої була зупинена лише Законом від 01.12.2022 №2783-IX.
Як наслідок, вкладка до трудової книжки серії НОМЕР_4 та довідка ТОВ "Новоуренгойська бурова компанія", надані позивачем разом із заявою про призначення пенсії, підлягають прийняттю на території України без спеціального посвідчення (проставлення апостиля).
Лист Міністерства соціальної політики України від 12.01.2023 №411/0/2-23/54 не є нормативно-правовим актом, а тому не може урегульовувати порядок призначення пенсії.
Крім того, суд враховує, що одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація (далі - Угода).
Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (стаття 5 Угоди).
Відповідно до статті 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.
Відповідно до статті 11 вказаної Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць співдружності незалежних держав і держав, що входили до складу срср або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць співдружності без легалізації.
Отже, з аналізу наведеного вище слідує, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; трудовий стаж, зокрема пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою, а необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць співдружності незалежних держав і держав, що входили до складу срср або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць співдружності без легалізації.
Відмовляючи позивачу у зарахуванні до стажу періоду роботи на території російської федерації відповідач послався на припинення участі російської федерації з 01.01.2023 в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
Однак суд визнає такі доводи пенсійного органу неприйнятними, адже у силу пункту 2 статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають. 
Тож припинення участі російської федерації в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.
А тому стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць згаданої Угоди до 01.01.2023, враховується при встановленні права на пенсію та її обчисленні.
Як уже зазначено вище, позивач разом із заявою про призначення пенсії надав пенсійному органу вкладку до трудової книжки серії НОМЕР_3 та довідку ТОВ "Новоуренгойська бурова компанія" від 20.02.2025 №40, якими підтверджено факт його роботи бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин нафти і газу з 17.11.2015 по 20.11.2019 та з 30.01.2020 по 01.03.2022 /а.с. 81-87/. 
Щодо суперечностей у записах вкладки до трудової книжки серії НОМЕР_3 та довідки ТОВ "Новоуренгойська бурова компанія" від 20.02.2025 №40 про звільнення позивача з роботи (у трудовій книжці зазначено 01.03.2021 /а.с. 83/, а у довідці - 01.03.2022 /а.с. 86/) суд зазначає, що в такому випадку перевага надається відомостям, зазначеним у довідці, оскільки нею уточнюються дані, що містяться у трудовій книжці. 
При цьому очевидним є факт описки у вкладці до трудової книжки в частині зазначення дати звільнення позивача - 01.03.2021, оскільки підставою для відповідного запису вказаний наказ від 21.02.2022 /а.с. 83/. 
Водночас суд також враховує, що у довідці ТОВ "Новоуренгойська бурова компанія" від 20.02.2025 №40 зазначені періоди, що не враховуються до спеціального стажу для призначення дострокової пенсії за віком, а саме: періоди відсторонення від роботи з 24.10.2018 по 21.11.2018, з 20.10.2019 по 20.11.2019, з 02.02.2022 по 01.03.2022 та період простою з 05.09.2020 по 16.09.2020, з 20.04.2021 по 21.04.2021 /а.с. 86-87/.
Позивач разом із заявою про призначення пенсії не надав доказів збереження за ним заробітної плати за вищевказані періоди, а тому підстав для їх зарахування до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку немає. 
Отож до стажу роботи позивача (страхового та пільгового) мають бути зараховані періоди роботи у ТОВ "Новоуренгойська бурова компанія" з 17.11.2015 по 23.10.2018, з 22.11.2018 по 19.10.2019, з 30.01.2020 по 01.02.2022.
У поданій до суду позовній заяві представник позивача наполягала на зарахуванні до страхового стажу позивача періодів: навчання з 01.09.1986 по 31.08.1987 та з 01.09.1990 по 20.06.1991, проходження військової служби з 12.11.1987 по 20.08.1990, а також періодів роботи з 08.09.1987 по 16.10.1987, з 01.07.1999 по 31.10.2000, а також період з 16.07.2002 по 08.10.2002 на підставі записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 01.02.1990. 
Суд враховує, що період роботи з 01.07.1999 по 31.12.1999 тривалістю шість місяців зарахований до страхового стажу, що підтверджено розрахунком /а.с. 73/.
Також до страхового стажу зарахований період навчання позивача у Полтавському середньому професійно-технічному училищі №10 з 01.09.1990 по 20.06.1991 тривалістю 0 років 9 місяців 20 днів /а.с. 31, 73/.
Таким чином, зарахування вищезгаданих періодів до страхового стажу не є спірним. 
Разом з позовною заявою позивач надав копію трудової книжки від 01.02.1990 серії НОМЕР_1 /а.с. 10-24/, у якій містяться записи:
- до вступу на роботу в Управління "Чорномортехфлот" навчався в Одеській морехідній школі технічного флоту з 01.09.1986 по 31.08.1987;
- 08.09.1987 - прийнятий матросом 1 класу "Дунай"; 
- 16.10.1987 - звільнений п. 3 ст. 36 КЗпП УРСР у зв`язку з призовом в радянську армію;
- з 12.11.1987 по 09.12.1989 - служба в радянській армії /а.с. 11/; 
- з 01.07.1999 по 31.10.2000 - робота у Приватному підприємстві "Феррум" (код ЄДРПОУ 23806846) на посаді слюсаря IV розряду /а.с. 16/;
- з 16.07.2002 по 08.10.2002 - виплата допомоги по безробіттю Шишацьким районним центром зайнятості /а.с. 17, 18/. 
Представник ГУПФ України у Львівській області у відзиві на позов звертав увагу на те, що позивач разом із заявою від 09.06.2025 не надав пенсійному органу трудову книжку від 01.02.1990 серії НОМЕР_1 , а тому питання зарахування вищевказаних періодів не було предметом дослідження під час ухвалення рішення від 17.06.2025 № 21641500007178.
Однак, суд зауважує, що у силу абзаців четвертого, п`ятого пункту 1.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (надалі - Порядок №22-1), у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія. 
Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).
Оскільки відповідні документи надані до суду разом з позовною заявою, яка подала в межах тримісячного строку після звернення позивача із заявою про призначення пенсії, суд враховує такі документи виходячи з принципу офіційного з`ясування обставин справи, що закріплений у статті 9 КАС України. 
Статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. 
До стажу роботи зараховується також: 
а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; 
в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; 
д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Суд повторює, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній, їх неправильності чи неточності, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
З урахуванням наведеного, до страхового стажу позивача на підставі записів у трудовій книжці від 01.02.1990 серії НОМЕР_1 мають бути зараховані: 
- період навчання в Одеській морехідній школі технічного флоту з 01.09.1986 по 31.08.1987 на підставі пункту "д" частини третьої статті 56 Закону №1788-ХІІ;
- період роботи з 08.09.1987 по 16.10.1987 відповідно до частини першої статті 56 Закону №1788-ХІІ;
- служба в армії з 12.11.1987 по 09.12.1989 на підставі пункту "в" частини третьої статті 56 Закону №1788-ХІІ; 
- період роботи з 01.01.2000 по 31.10.2000 у Приватному підприємстві "Феррум" (код ЄДРПОУ 23806846) на посаді слюсаря IV розряду відповідно до частини першої статті 56 Закону №1788-ХІІ;
- період отримання допомоги по безробіттю з 16.07.2002 по 08.10.2002 відповідно до пункту "а" частини третьої статті 56 Закону №1788-ХІІ. 
Підстав для зарахування служби в армії з 10.12.1989 по 20.08.1990, як на тому наполягав позивач, немає, оскільки матеріали справи не містять доказів проходження позивачем військової служби в цей період. 
Окрім того, у позовній заяві представник позивача наполягала на зарахуванні до спеціального (пільгового) стажу роботи позивача за списком №2 періодів: з 30.06.1991 по 17.09.1991, з 28.11.1991 по 01.04.1995, з 02.04.1995 по 04.05.1998, з 08.12.2000 по 03.07.2002, з 05.10.2004 по 13.06.2008, з 05.07.2008 по 30.06.2009, з 10.07.2009 по 23.06.2010, з 02.08.2010 по 11.02.2014, з 04.03.2014 по 12.06.2015, з 17.11.2015 по 20.11.2019, з 30.01.2020 по 01.03.2022, з 27.07.2022 по 07.12.2022, з 08.12.2022 по 02.08.2023 та з 09.08.2023 по 09.06.2025.
Суд враховує, що періоди роботи з 05.10.2004 по 13.06.2008, з 27.07.2022 по 07.12.2022, з 08.12.2022 по 02.08.2023 та з 09.08.2023 по 30.04.2025 зараховані до страхового стажу на підставі даних системи персоніфікованого обліку, однак не зараховані до спеціального (пільгового) стажу /а.с. 73/.
Трудова книжка ОСОБА_1 від 01.02.1990 серії НОМЕР_1 містить записи: 
- 30.06.1991 - прийнятий помічником бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин нафти і газу 4 розряду в центральну інженерно-технологічну службу експедиції глибокого експлуатаційного буріння №1; 
- 17.09.1991 - звільнений за власним бажанням /а.с. 13/;
- 28.11.1991 - прийнятий в експедицію глибокого експлуатаційного буріння №1 помічником бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин нафти і газу 4 розряду;
- 01.04.1995 - звільнений за переведенням до ЗАТ "Біком";
- 01.04.1995 - прийнятий до ЗАТ "Біком" за переведенням помічником бурильника 4 розряду експедиції глибокого експлуатаційного буріння нафти і газу; 
- 04.05.1998 - звільнений за прогул /а.с. 15/;
- 08.12.2000 - прийнятий в бурову бригаду №3 ЗАТ "Назимська НГРЕ", як помічник бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин нафти і газу 4 розряду за контрактом; 
- 03.07.2002 - звільнений у зв`язку із закінченням строку трудового контракту; 
- 05.10.2004 - ТОВ Науково-виробниче підприємство передових технологій "Зонд", прийнятий помічником бурильника 5 розряду /а.с. 18/;
- 02.04.2007 - переведений на посаду бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння 6 розряду; згідно результатів атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пільги та компенсації, у т.ч. пенсійне забезпечення /а.с. 19/;
- 13.06.2008 - звільнений за власним бажанням;
- 05.07.2008 - ТОВ "Карпатське управління бурових робіт" (Район Крайньої Півночі, Ямало-Ненецький автономний округ, м. Новий Уренгой), прийнятий в центральну інженерно-технологічну службу бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин нафти та газу 6 розряду вахтовим методом /а.с. 20/;
- 30.06.2009 - звільнений у зв`язку із закінченням строку трудового договору /а.с. 21/;
- 10.07.2009 - ТОВ "Новоуренгойська бурова компанія" (Район Крайньої Півночі, Ямало-Ненецький автономний округ, м. Новий Уренгой), прийнятий в центральну інженерно-технологічну службу бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин нафти та газу 6 розряду вахтовим методом;
- 23.06.2010 - звільнений у зв`язку із закінченням строку трудового договору /а.с. 22/;
- 02.08.2010 - ТОВ "Новоуренгойська бурова компанія" (Район Крайньої Півночі, Ямало-Ненецький автономний округ, м. Новий Уренгой), прийнятий в центральну інженерно-технологічну службу бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин нафти та газу 6 розряду вахтовим методом;
- 11.02.2014 - звільнений у зв`язку із закінченням строку трудового договору /а.с. 23/;
- 04.03.2014 - ТОВ "Новоуренгойська бурова компанія" (Район Крайньої Півночі, Ямало-Ненецький автономний округ, м. Новий Уренгой), прийнятий бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин нафти та газу 6 розряду вахтовим методом;
- 12.06.2015 - звільнений у зв`язку із закінченням строку трудового договору /а.с. 24/.
Також суд враховує, що разом із заявою від 09.06.2025 про призначення пенсії позивач надав пенсійному органу трудову книжку серії НОМЕР_5 від 27.07.2022, у якій містяться такі записи: 
- 27.07.2022 - прийнятий бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ 6 розряду, ТОВ "Спецмехсервіс"; 
- 07.12.2022 - звільнений за угодою сторін /а.с. 78/;
- 08.12.2022 - прийнятий на посаду бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ 6 розряду, ТОВ "Спецмехсервіс", на період виконання робіт на будівництві розвідувальної свердловини №107;
- проведено атестацію робочих місць за умовами праці, підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 /а.с. 79/;
- 02.08.2023 - звільнений за угодою сторін /а.с. 80/; 
- 09.08.2023 - АТ "Укргазвидобування" Філія Бурове управління "Укрбeргаз" Полтавське відділення бурових робіт, прийнятий на роботу бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ 6 розряду центральної інженерно-технологічної служби /а.с. 80/. 
Суд враховує, що Списком №2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, передбачена професія бурильника та помічника бурильника (пп. "а" п. 1 розділу ХІІІ). 
Крім того, професія бурильники експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту і газ передбачена у Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. № 162, Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. № 36.
ГУПФ України у Львівській області у рішенні від 17.06.2025 №164150005178 не зазначило з яких підстав пільговий стаж роботи позивача не може бути обчислений з урахуванням записів у трудовій книжці. 
Суд зауважує, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей. 
Відмовляючи позивачу у зарахуванні стажу роботи за вказані вище періоди на пільгових умовах пенсійний орган застосував суто формальний підхід, що не відповідає принципу верховенства права. При цьому, суд виходить з того, що аналізуючи надані документи, пенсійний орган, перш за все, має виходити з їх змісту, а не лише суто з форми. У цьому випадку, органи Пенсійного фонду, переслідуючи в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, при виконанні своїх повноважень повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено частиною другою статті 2 КАС України, з тим, щоб не створювати штучних і явно необґрунтованих перешкод для реалізації громадянами їх прав. 
Відмова у зарахуванні до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи за професіями помічника бурильника, бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту і газ не ґрунтується на вимогах закону.
Суд також звертає увагу на те, що за висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у пункті 60 постанови від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Отже відсутність відомостей про проведення атестації робочих місць, не є підставою для відмови у зарахуванні окремих періодів роботи з метою пільгового обчислення стажу.
Наведене вище у своїй сукупності є підставою для висновку про неправомірність рішення ГУПФ України у Львівській області від 17.06.2025 №164150005178 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, а тому зазначене рішення належить визнати протиправним та скасувати, а позов ОСОБА_1 в цій частині - задовольнити. 
Водночас суд враховує, що представник позивача у позовній заяві помилково зазначила номер рішення "2164150007178", тоді як правильним є " НОМЕР_6 " /а.с. 71/.
Обираючи належний спосіб захисту прав позивача, суд враховує, що у силу статті 58 Закону №1058-IV Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. 
Зважаючи на те, що ГУПФ України у Львівській області під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 09.06.2025 про призначення пенсії за віком належним чином не дослідив всю сукупність наданих позивачем документів, а також не запропонував позивачу надати додаткові документи (зокрема, трудову книжку від 01.02.1990 серії НОМЕР_1 ) суд, керуючись приписами частини другої статті 9 КАС України, вважає за необхідне зобов`язати ГУПФ України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.06.2025 про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку з урахуванням правової оцінки, наданої у цьому рішенні. 
При цьому суд враховує, що у силу абзацу тринадцятого пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. 
А відповідно до абзацу першого пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви ОСОБА_1 від 09.06.2025 про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку визначено ГУПФ України у Львівській області, то саме останній має завершити процедуру призначення позивачу пенсії за віком. 
Зважаючи на встановлені у ході судового розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково. 

Розподіл судових витрат 

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що зарахований до спеціального фонду Державного бюджету /а.с. 41, 42/.
Інші судові витрати у справі відсутні. 
Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Разом з цим, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
А відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Оскільки передумовою для виникнення цього спору є протиправне рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати позивача зі сплати судового збору у повному розмірі за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України у Львівській області. 
Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд 

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 17.06.2025 №164150005178 про відмову в призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.06.2025 про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок). 
Позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ; АДРЕСА_1 ). 
Відповідачі:
1) Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 13814885; вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівська область, 79016);
2) Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 13967927; вул. Гоголя, 34, м. Полтава, Полтавська область, 36000).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Олександр КУКОБА