Справа № 308/19238/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2026 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Іванова А.П.,
за участі секретаря судового засідання Боти О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород заяву представника військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України Видиш Юлії про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, подану по адміністративній справі за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін) до громадянина республіки білорусії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зі слів) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, 
встановив:
12.01.2026 представник військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України Видиш Юлія звернулася до суду з вищевказаною заявою, в якій просить переглянути рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 грудня 2025 року, ухвалене по адміністративній справі № 308/19238/25, за нововиявленими обставинами.
В обґрунтування заявленого посилається на те, що після ухвалення рішення у ОСОБА_1 виявлено активну форму туберкульозу, що потребує тривалого стаціонарного лікування у медичному закладі й унеможливлює його затримання та тримання в ПТПІ, оскільки належне медичне забезпечення в непристосованих умовах може становити порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини та ст. 49 Конституції України.
В судове засідання представник військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, відповідач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Остапенко М.Г. не з`явилися, подавши до суду відповідні заяви про розгляд заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та адміністративного позову про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення без їх участі. Окрім цього адвокат Остапенко М.Г. в своїй заяві просить скасувати рішення від 26.12.2025, ухвалене по адміністративній справі № 308/19238/25, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, допустивши таке до негайного виконання.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 
26.12.2025 позивач військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін) в особі представника звернувся в суд з позовною заявою до відповідача громадянина республіки білорусії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зі слів) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України такого.
За результатами розгляду вищевказаного адміністративного позову судом того ж дня ухвалено рішення, яким затримано громадянина республіки білорусії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зі слів) з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України; визначено строк затримання громадянина республіки білорусії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зі слів) у спеціально обладнаному для таких цілей приміщенні НОМЕР_2 прикордонного загону, або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шести місяців, а саме до 25 червня 2026 року, починаючи з часу фактичного затримання.
В ході виконання рішення суду, зокрема в частині громадянина республіки білорусії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зі слів) затримання у спеціально обладнаному для таких цілей приміщенні НОМЕР_2 прикордонного загону, було з`ясовано, що у такого виявлено активну форму туберкульозу (А15.1 Туберкульоз легень, інфільтративний лівої легені, бактеріовиділення підтверджено мікроскопічно).
Відповідно до медичної карти стаціонарного хворого №60811 ОСОБА_1 29.12.2025 був госпіталізований з підозрою на пневмонію та ВДТБ. 
Відповідно до довідки №02 від 05.01.2026 у ОСОБА_1 підтверджено діагноз: активна форма туберкульозу (А15.1 Туберкульоз легень, інфільтративний лівої легені, бактеріовиділення підтверджено мікроскопічно). Потребує тривалого лікування (4 місяці).
НОМЕР_2 прикордонним загоном було направлено запит №02.1/3/21 -26 від 06.01.2026 на виконання рішення суду в частині розміщення ОСОБА_1 в ПТПІ з урахуванням наявного у такого захворювання, на що Волинське ПТПІ (лист №0777.5-2/0777.1-26 від 08.01.2026), Чернігівське ПТПІ (лист №7477.5-3/7477.1.2-26 від 08.01.2026) та Миколаївське ПТПІ (лист №4877.6-1/4877.1-26 від 08.01.2026) відмовили у прийомі особи на підставі п. 6 розділу II Інструкції, затвердженої Наказом МВС №141 від 29.02.2016. Вказано, що в штаті пункту охорони здоров?я не передбачено посаду лікаря-фтизіатра та матеріальної забезпеченості для проведення щомісячних аналізів мокротиння, рентгенографію та нагляду районного фтизіатра для проведення протитуберкульозної терапії. З таким інфекційним захворюванням рекомендовано продовжити лікування у протитуберкульозному диспансері під наглядом лікаря. 
Відповідно до рапорту від 10.01.2026 №13/869/26, поданого начальником медичного пункту (на 15 ліжок) НОМЕР_2 прикордонного загону старшим лейтенантом медичної служби ОСОБА_2 , тримання ОСОБА_1 у місці тимчасового тримання (МТТ) загону є неможливим через невідповідність приміщень нормам біологічного захисту для хворих на активну форму туберкульозу (А15.1).
Згідно із ч. 1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Статтею 361 КАС України встановлено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, в тому числі, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. (п. 1 ч. 2)
За змістом зазначеної норми нововиявленими необхідно вважати обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи, однак не були і не могли бути відомі заявнику на час її розгляду. Тобто, йдеться про обставини, які існували на момент вирішення справи, але з різних причин не були відомі заявникові. Це мають бути обставини, а не докази. Такі обставини повинні бути нововиявленими, а не новими та не такими, що змінилися, а також повинні були існувати на час вирішення справи.
До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).
Отже, нововиявлені обставинице юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.
Істотність обставини означає те, що в разі, коли б суд мав можливість урахувати цю обставину при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат її вирішення. 
Отже, істотні для справи обставинице ті, що становлять сутність справи та мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, могли вплинути на рішення суду, що набрало законної сили, існували під час розгляду адміністративної справи, але не були і не могли бути відомі ні особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, ні адміністративному суду.
Суд вважає, що розглядувана заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню на підставі п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України.
Так, за рішенням суду, яке переглядається, громадянина республіки білорусії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зі слів) з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України затримано з визначенням строку затримання такого у спеціально обладнаному для таких цілей приміщенні НОМЕР_2 прикордонного загону.
Пунктом 1 розділу VI Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом МВС, Адміністрації Держприкордонслужби та Служби безпеки України 23.04.2012 № 353/271/150, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.05.2012 за № 806/21119, визначено, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.
Відповідно до п.п. 1, 6, 7 розділу II Інструкції, затвердженої Наказом МВС №141 від 29.02.2016, іноземці та особи без громадянства розміщуються в ПТПІ на підставі рішення про поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. ПТПІ може відмовити в розміщенні іноземців та осіб без громадянства у разі відсутності матеріалів, визначених у пунктах 1, 3 цього розділу, вільних місць та при виявленні у іноземців та осіб без громадянства інфекційних хвороб, не сумісних для спільного перебування з іншими особами, які утримуються в ПТПІ, під час проведення медичного огляду, що передбачено підпунктом 6 розділу V цієї Інструкції.  У разі виявлення інфекційних хвороб іноземці та особи без громадянства доставляються зацікавленим органом для лікування до закладу охорони здоров`я в установленому законодавством порядку.
Так, станом на дату ухвалення вищевказаного рішення, ані позивачу, ані суду не було відомо, що у відповідача - громадянина республіки білорусії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зі слів) наявне захворювання, яке перешкоджає його триманню у спеціально обладнаному для таких цілей приміщенні НОМЕР_2 прикордонного загону.
Вказана обставина стала відома після госпіталізації відповідача до закладу охорони здоров`я - КНП «Клінічний фтизіопульмонологічний лікувально-діагностичний центр» Закарпатської обласної ради, де такий перебуває й наразі.
З огляду на вказане, суд констатує юридичну та фактичну неможливість затримання громадянина республіки білорусії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зі слів) у спеціально обладнаному для таких цілей приміщенні НОМЕР_2 прикордонного загону, оскільки через наявне у такого захворювання це прямо заборонено згаданою вище Інструкцією, а також через відсутність спеціалізовані ПТПІ з режимом інфекційного стаціонару та необхідним рівнем біологічного захисту. 
Статтею 5 Конвенції про захист прав людини визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом  законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом (п. b) ч. 1).
При цьому ст. 3 Конвенції про захист прав людини проголошено, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню. стаття 5 Конвенції 
В настановах Ради Європи щодо примусового повернення (керівний принцип 16, п.п.1-2) зазначено, що особи не повинні бути вислані до тих пір, поки вони з медичної точки зору не здатні до подорожей. Державам-членам рекомендується проведення медичного обстеження до висилки всіх осіб, що повертаються, або, де вони мають відому медичну схильність, або де потрібно лікування, або де передбачається використання пристроїв обмеження руху.
Відповідно до принципу, встановленого ЄСПЛ у справі «Chahal v. the United Kingdom», затримання з метою видворення є законним лише за умови реальності самої процедури вислання. Оскільки через стан здоров`я особи процедура видворення зупинена на невизначений строк, подальше тримання його під охороною втрачає легітимну мету і перетворюється на свавільне позбавлення свободи, що прямо порушує статтю 5 Конвенції про захист прав людини.
У справах «S.G. v. Bulgaria» та «Kotsaftis v. Greece» ЄСПЛ встановив, що тримання особи з тяжким захворюванням (зокрема активною формою туберкульозу) у місцях несвободи, які не мають належної спеціалізованої медичної бази та умов ізоляції, є порушенням статті 3 Конвенції про захист прав людини.
Окрім вищевикладеного, суд наголошує на пріоритетності норм спеціального законодавства у сфері охорони здоров`я. 
Згідно з Законом України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» особи, у яких виявлено активну форму туберкульозу з бактеріовиділенням (діагноз А15.1), підлягають обов`язковій стаціонарній госпіталізації до відповідного протитуберкульозного закладу.
Ця медична норма є імперативною та в даній ситуації домінує над адміністративним заходом затримання.
З моменту встановлення діагнозу 05.01.2026 та госпіталізації до спеціалізованого закладу, ОСОБА_1 набув правового статусу «пацієнта», що виключає можливість його перебування у статусі «затриманого» в неспеціалізованих установах, зокрема ПТПІ.
Суд бере до уваги, що затримання іноземця за ст. 289 КАС України має чітку легітимну мету - забезпечення примусового видворення. 
Однак, відповідно до вищевказаної практики ЄСПЛ, затримання є законним лише доти, доки процедура видворення є реальною. 
Враховуючи те, що діагноз А15.1, який був наявний у громадянина республіки білорусії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зі слів) під час ухвалення рішення, що переглядається за нововиявленими обставинами, однак виявлений під час медичного обстеження такого - 29.12.2025 та задокументований – 05.01.2026, накладає медичну заборону на будь-яке міжнародне транспортування особи, а тому легітимна мета затримання відповідача є об`єктивно недосяжною.
Таким чином, на думку суду, вказані заявником обставини є такими, що змінюють правове регулювання спірних відносин, та заявник довів існування нововиявлених обставин, які є підставою для скасування рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 грудня 2025 року, ухваленого по адміністративній справі № 308/19238/25.
Розглядаючи заяву представника відповідача про звернення рішення суду до негайного виконання, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення.
Згідно з абз. 9 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених зокрема  пунктами 1 частини першої статті 289 цього Кодексу (прим. затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України).
У даному випадку, предметом рішення суду, яке переглядається за нововиявленими обставинами, є затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України, а тому рішення по такій категорії справ належать до негайного виконання.
Керуючись ст.ст. 242-246, 289, 368, 369, 371 КАС України, суд
ухвалив:
Заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задовольнити.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 грудня 2025 року, ухвалене по адміністративній справі № 308/19238/25 за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін) до громадянина республіки білорусії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зі слів) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, скасувати.
Прийняти по адміністративній справі № 308/19238/25 нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін) до громадянина республіки білорусії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зі слів) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до вимог частини 1 статті 371 КАС України допустити негайне виконання рішення суду.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду А.П. Іванов