Справа № 466/9288/25
Провадження № 2/466/715/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
21 січня 2026 року м. Львів 
Шевченківський районний суд м. Львова
в складі: головуючого – судді Ковальчука О.І.
з участю секретаря Пилипців О.-І.І.
справа №466/9288/25
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг
в с т а н о в и в:
07.10.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг в розмірі 87750,00грн., в якому просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором №160425/01 від 16.04.2025 року у сумі 65 000 грн., штраф у розмірі 22 750 грн., судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 1211,20грн.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 16 квітня 2025 року між Позивачем (Адвокатом) та Відповідачем (Клієнтом) було укладено договір №160425/01 про надання правової допомоги у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025141360000780 від 12 квітня 2025 року відносно ОСОБА_2 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України. 
Згідно з договором, гонорар адвоката становив 65 000 грн, що мав бути сплачений не пізніше 15 вересня 2025 року. Договором прямо передбачено відповідальність Клієнта у вигляді штрафу у розмірі 35% від суми гонорару (22 750 грн) у разі невиконання зобов`язання у встановлений строк. 
Відповідач свої зобов`язання щодо сплати гонорару не виконав.
Позивач виконав усі дії, передбачені договором і чинним законодавством, зокрема: на стадії досудового розслідування: участь у першому та всіх подальших допитах підозрюваного; участь у проведенні слідчих (розшукових) дій – пред`явлення для впізнання, обшуків, оглядів, тимчасового доступу до речей і документів; підготовка та подання клопотань (про зміну запобіжного заходу, про проведення експертиз, про долучення доказів, про допит свідків тощо); участь у слідчих експериментах та огляді місця події; ознайомлення з матеріалами кримінального провадження на завершальній стадії досудового розслідування. На стадії судового розгляду: у квітні 2025 року після складання обвинувального акту справа була скерована до Шевченківського районного суду м. Львова (справа №466/4093/25, суддя Федорова О.Ф.); адвокат брав участь у близько шести судових засіданнях; підготовлено та подано письмові заперечення на цивільний позов потерпілої; проведено переговори з потерпілою стороною щодо укладення мирової угоди, складено відповідний проєкт мирової угоди; підготовлено та подано інші процесуальні документи: клопотання про витребування доказів, про допит додаткових свідків, заяви про проведення експертизи, заяви про зміну запобіжного заходу; здійснено збір та подання всіх необхідних документів для належного захисту відповідача; адвокат здійснював системне консультування відповідача і його родини з усіх питань кримінального процесу. Фактично адвокатом була виконана вся робота, передбачена договором, що підтверджується матеріалами кримінального провадження та процесуальними документами.
Верховний Суд неодноразово визнавав, що адвокатський договір є цивільно правовим і підпадає під дію норм Цивільного кодексу України. 
Отже, практика підтверджує: суди стягують не лише основний гонорар, а й передбачені договором штрафні санкції. 
Відповідно до ч. 4 ст. 47 КПК України, захисник не має права відмовитися від виконання своїх обов`язків, крім випадків, передбачених законом. Несплата гонорару клієнтом не є підставою для відмови від захисту. Таким чином, Позивач був позбавлений можливості відмовитися від участі у справі через невиконання відповідачем фінансових зобов`язань, що підтверджує обґрунтованість стягнення як основної заборгованості, так і штрафних санкцій.
Згідно ст. 526 ЦК України – зобов`язання мають виконуватися належним чином; ст. 530 ЦК України – якщо встановлено строк виконання зобов`язання, воно має бути виконане саме в цей строк.
Ст. 549, 611 ЦК України – передбачають можливість застосування штрафних санкцій у разі порушення грошового зобов`язання; ст. 901 ЦК України – за договором про надання послуг клієнт зобов`язаний оплатити послуги; ст. 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» – передбачають обов`язок клієнта оплатити надану правову допомогу. 
Судова практика Верховного Суду (справи №372/1547/16-ц від 16.01.2019, №127/27343/16-ц від 22.07.2020, №910/11374/20 від 23.02.2021, №755/18419/20 від 14.12.2022) підтверджує правомірність вимог про стягнення гонорару та штрафних санкцій.
З врахуванням вищенаведеного, позивач змушений звернутися з позовом до суду.
Ухвалою суду від 10.10.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та просить суд розглядати справу у його відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.
Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції та довідкою про доставку смс-повідомлення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.
У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.
З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. 
Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.
За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до змісту частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 30 Закону "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Верховний Суд неодноразово зазначав, що договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг та на нього поширює своє регулювання глава 63 ЦК (постанови Верховного Суду від 03.02.2022 у справі № 910/17183/20, від 21.06.2022 у справі № 904/2925/18, від 30.06.2022 у справі № 915/517/21 тощо).
Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 1 ст. 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що 16 квітня 2025 року між позивачем, адвокатом Куспись Є.А. та відповідачем (Клієнтом) ОСОБА_2 було укладено договір №160425/01 про надання правової допомоги у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025141360000780 від 12 квітня 2025 року відносно ОСОБА_2 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України (а.с.6-7). 
Згідно п. 3.1., п. 3.2 Договору, гонорар адвоката становить 65000,00грн. та повинен бути сплачений до 15 вересня 2025 року. У разі не сплати гонорару до часу, передбаченого п. 3.1, Клієнт додатково сплачує штраф у розмірі 35% від суми гонорару (22 750 грн).
Пунктом 3.3 Договору передбачено, що оплата гонорару підтверджується довідкою Адвоката про розмір сплаченої суми.
Так, позивач виконав усі дії, передбачені договором і чинним законодавством, зокрема: на стадії досудового розслідування: участь у першому та всіх подальших допитах підозрюваного; участь у проведенні слідчих (розшукових) дій – пред`явлення для впізнання, обшуків, оглядів, тимчасового доступу до речей і документів; підготовка та подання клопотань (про зміну запобіжного заходу, про проведення експертиз, про долучення доказів, про допит свідків тощо); участь у слідчих експериментах та огляді місця події; ознайомлення з матеріалами кримінального провадження на завершальній стадії досудового розслідування. На стадії судового розгляду: у квітні 2025 року після складання обвинувального акту справа була скерована до Шевченківського районного суду м. Львова (справа №466/4093/25, суддя Федорова О.Ф.); адвокат брав участь у близько шести судових засіданнях; підготовлено та подано письмові заперечення на цивільний позов потерпілої; проведено переговори з потерпілою стороною щодо укладення мирової угоди, складено відповідний проєкт мирової угоди; підготовлено та подано інші процесуальні документи: клопотання про витребування доказів, про допит додаткових свідків, заяви про проведення експертизи, заяви про зміну запобіжного заходу; здійснено збір та подання всіх необхідних документів для належного захисту відповідача; адвокат здійснював системне консультування відповідача і його родини з усіх питань кримінального процесу.
Однак відповідач свої зобов`язання щодо сплати гонорару, передбаченого п. 3.1., п. 3.2 Договору, не виконав.
Отже, суд вважає, що обумовлені договором адвокатські послуги були надані позивачем та прийняті відповідачем.
При цьому відповідач ОСОБА_2 від виконання своїх зобов`язань щодо сплати гонорару за згаданим договором ухилився.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом.
Частиною 1 ст. 611 ЦК України, передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
При цьому ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в порушення вищезазначених приписів закону та договору про надання правничої допомоги відповідачем не було сплачено гонорар в обумовлені договором строки, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми гонорару за вказаним договором в розмірі 65000грн., а також штрафу в розмірі 22750,00грн. є обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.
Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі №219/1704/17 від 13.05.2020 року, яка, з точки зору ч. 4 ст. 263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.
Крім того, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1211,20 грн. 
Керуючись ст. ст. 2, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 509, 525, 526, 530, 611, 615, 625, 626, 628, 638, 901, 903 ЦК України суд 
ухвалив:
позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором №160425/01 від 16.04.2025 року в розмірі 65000,00грн. (шістдесят п`ять тисяч гривень), штраф в розмірі 22750,00грн. (двадцять дві тисячі сімсот п`ятдесят гривень) та судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.). 
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , Львівська область с. Ставчани.
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.
Текст рішення складено та підписано 21.01.2026 року. 
  Суддя	  	 О.  І.  Ковальчук