Справа № 484/7006/25 
Провадження № 2/484/380/26 

Рішення
іменем України
12.01.2026 року м. Первомайськ
Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Максютенко О.А
за участю секретаря судових засідань Завірюха В.Ю.,
без участі сторін та їх представників,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду в м. Первомайську, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на житло,

встановив
представник позивача звернувся до суду із вище зазначеним позовом, якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.10.2001 року на підставі договору купівлі-продажу, який був укладений на біржі нерухомості позивач придбав у власність житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . При укладанні договору купівлі-продажу сторони домовилися про всі істотні умови, що відображено в підписаному договорі № 6576 від 09.10.2001 року. При цьому, були виконані всі умови договору, крім нотаріального посвідчення, продавець отримав гроші і передав позивачу всі документи і ключі від житлового будинку. Вказаний договір 26.11.2001 року був зареєстрований в Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 13828.
На теперішній час позивачка вирішила розпорядитися своєю власністю, однак дізналася, що оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку нотаріально не посвідчений, на даний час його нотаріально посвідчити не можливо у зв`язку з тим, що продавець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Первомайську Миколаївської області, це і стало приводом для звернення позивачки до суду із зазначеним позовом.
18.12.2025 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до провадження, у справі призначено підготовче судове засідання.
Представник позивача адвокат Ремський Є.В. до суду надав заяву про слухання справи у його відсутність та відсутність позивачки, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
02.01.2026 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача Шевцової Є.О. про розгляд справи за її відсутністю, позов визнають та проти його задоволення не заперечують.
Справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.
У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
09.10.2001 року на Первомайській філії Південної Товарної Біржі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу № 6576 житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до Договору купівлі-продажу на підставі ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Договором не передбачено вимогу щодо подальшого його нотаріального посвідчення, а він лише підлягає обов`язковій державній реєстрації у бюро технічної нівентаризації місцевих органів державної виконавчої влади за місцем знаходження об`єкту нерухомого майна.
Статтею 15 Закону України "Про товарну біржу" №1954-12 від 10.12.1991року (в редакції чинної на той час) передбачалось, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню.
При укладанні договору купівлі-продажу від 09.10.2001 року сторони керувались ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", а тому вважали, що договір купівлі-продажу житлового будинку укладено згідно вимог чинного на той час законодавства.
Але цей закон вступив у протиріччя з нормою цивільного законодавства, яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу - ч.1 ст. 227 Цивільного Кодексу України (в редакції 1963 року), яка вимагала нотаріальної форми посвідчення договорів купівлі-продажу житлового будинку, під страхом їх недійсності (стаття 47 ЦК України в редакції 1963 року).
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним", відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
Оскільки спірний договір купівлі-продажу житлового будинку укладався сторонами 09.10.2001 року, тому до даних правовідносин необхідно застосувати норми матеріального права, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК УРСР в редакції 1963 року.
Згідно ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) - якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.
Аналогічне положення містить ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року, який набрав чинності з 1 січня 2004 року), а саме: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Частина друга статті 47 ЦК УРСР в редакції 1963 року і частина друга статті 220 ЦК України застосовується до правовідносин у разі, коли сторони уклали правочин, зміст якого відповідав волі сторін, і лише форма його укладання не відповідала встановленим законом вимогам.
Як свідчать матеріали справи, договір купівлі-продажу житлового будинку від 09.10.2001 року був підписаний сторонами правочину - продавцем та покупцем, зареєстрований на біржі нерухомості за реєстровим № 6576, підписаний та посвідчений гербовою печаткою.
Сторони договору при його укладенні на біржі досягли згоди по усім суттєвим умовам.
Так, по взаємній домовленості сторін житловий будинок продано за 3000 гривень, які покупцем було сплачено до реєстрації угоди на Біржі.
При цьому продавець житлового будинку засвідчив своїм підписом, що відчужувана ним нерухомість на момент укладення угоди не продана, не подарована, не заставлена, в спорі та під арештом не знаходиться.
Право власності на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за позивачкою 26.11.2001 року в Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 13828.
Як було зазначено у рішенні вище, в укладеному договорі купівлі-продажу сторони повністю оговорили усі істотні умови у тексті біржового договору, всі зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі. Також факт купівлі-продажу житлового будинку і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено і ніким не оспорюється.
Судом встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку укладений 09.10.2001 року відповідав волі сторін, умови договору ними виконані у повному обсязі, договір пройшов відповідну державну реєстрацію, тому позивач на підставі ст.ст. 128, 153 ЦК України та ст. 49 Закону України "Про власність", який діяв на той час, набула право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами і правомірно володіє ним. Право власності позивачки на даний житловий будинок ніким не оспорюється.
Згідно розпорядження Миколаївської обласної державної адміністрації №197 від 21.05.2016 р. "Про перейменування об`єктів топоніміки та демонтаж пам`ятників та пам`ятних знаків" перейменовано вулицю Якова Свердлова в АДРЕСА_1 .
З огляду на зазначені обставини суд вважає, що позивачкою та її представником надані належні докази на підтвердження факту укладання вищевказаного договору купівлі-продажу житлового будинку та обставини, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди, а відтак приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 200, 258, 259, 265, 268, 278-279, 354 ЦПК України
ухвалив
позов  ОСОБА_1 до Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на житло - задовольнити.
Визнати за  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відомості про учасників справи:
позивач -  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ,
відповідач - Первомайська міська рада Миколаївської області, код ЄДРПОУ 35926170, місцезнаходження за адресою: вул. Грушевського, 3, м. Первомайськ, Миколаївська область.
Повний текст судового рішення складено 13.01.2026 року.
Суддя: