ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026 року	справа № 380/8578/25	

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пакнар компані» про накладення арешту на кошти та інші цінності, -

в с т а н о в и в :

Головне управління ДПС у Львівській області (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пакнар компані» (далі - відповідач), в якому просить накласти арешт на кошти та інші цінності Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакнар компані", що знаходиться у банках та інших фінансових установах.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Пакнар компані" має заборгованість по податках та платежах перед бюджетом у сумі 9679958,02 грн., в тому числі: - штрафні санкції за порушення законодавства про патентування – 2999577,55 грн.; - податку на додану вартість - 6680380,47 грн. Вищезазначену заборгованість по штрафних санкціях за порушення законодавства про патентування становлять нараховані суми податкових повідомлень-рішень № 272714290707 від 21.02.2024; № 285514290707 від 22.02.2024 ; №424814290707 від 20.06.2023; № 734514290707 від 16.04.2024; №734514290707 від 16.04.2024. 
Окрім того борг по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів і послуг становлять нараховані суми податкових повідомлень-рішень № 00107280406 від 14.11.2023; № 00132590406 від 26.12.2023; №00133150406 від 27.12.2023; №00132500406 від 26.12.2023; № 00132380406 від 26.12.2023; №00133300406 від 27.12.2023; №00012520406 від 25.01.2024; № 00173930406 від 20.08.2024.
Позивач зазначає, що сума боргу стягнута рішеннями Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.09.2024 у справі № 400/3971/24, від 26.09.2024 у справі № 400/5184/24, від 20.09.2024 у справі № 400/7835/24, від 24.06.2024 у справі № 400/11610/24, від 24.12.2024 у справі № 400/3366/24. Крім того, у відповідача відсутнє рухоме та не рухоме майно. Передбачені податковим законодавством заходи стягнення, що застосовувались до відповідача, не призвели до погашення заборгованості. Майна, яке могло б бути джерелом погашення боргу відповідача не встановлено. У зв`язку з цим просить накласти арешт на кошти та інші цінності платника податків, що знаходяться у банках.
Ухвалою від 05.05.2025 відкрите спрощене провадження без виклику сторін.
Зазначена ухвала про відкриття провадження була надіслана на адресу відповідача (місто Львів, вул.Глинянський Тракт, буд.38), внесену до з ЄДРПОУ, що підтверджується відповіддю №1348998 від 05.05.2025, проте поштове відправлення повернулось із відміткою “за закінченням терміну зберігання”. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 241 КАС України ухвала є різновидом судового рішення.
Відповідно до п. 5. ч. 6 ст. 251 КАС України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до частин 8, 11 ст. 126 КАС України вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи. Розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 29.08.2022 року у справі №522/3598/16-а, до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
Оскільки адреса, за якою надіслана судом ухвала відповідачу є офіційною адресою, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи.
Відтак, відповідач не скористався своїм правом подання пояснень, і станом на день розгляду справи відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши надані документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Пакнар Компані” внесене до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій і присвоєний ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 34993492. 
Заборгованість відповідача по податках та платежах перед бюджетом згідно довідки №3598/5/13-01-13-02 від 27.03.2025 про наявність заборгованості становить 9679958,02 грн., у тому числі : 
- штрафні санкції за порушення законодавства про патентування - 2999577,55 грн.; 
- податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів - 6680380,47 грн.
Рішеннями Миколаївського окружного адміністративного суду:
- від 06.09.2024 у справі №400/3971/24 стягнуто з ТОВ "Пакнар Компані" суму заборгованості у розмірі 1312242,17 грн;
- від 26.09.2024 у справі №400/5184/24 стягнуто з ТОВ "Пакнар Компані" суму заборгованості у розмірі 734008,15 грн;
- від 20.09.2024 у справі №400/7835/24 стягнуто з ТОВ "Пакнар Компані" суму заборгованості у розмірі 953327,23 грн;
- від 24.06.2024 у справі №400/11610/24 стягнуто з ТОВ "Пакнар Компані" суму заборгованості у розмірі 958584,68 грн;
- від 24.12.2024 у справі №400/3366/24 стягнуто з ТОВ "Пакнар Компані" суму заборгованості у розмірі 5720775,79 грн.
У вказаних рішеннях суд встановив, що суми податкового боргу відповідача є узгодженою та у встановлені законом строки не сплаченою, тому відповідно до пп. 14.1.175 п. 14 ст.14 ПК України визнається сумою податкового боргу. Доказів зворотного відповідачем не подано, а судом не встановлено.
За даними бази ІС “Податковий блок” контролюючим органом встановлено, що у підприємства відкриті розрахункові рахунки в установах банків: Казначейство України, ПАТ "Банк Восток".
На виконання заходів стягнення податкового боргу податковим органом вчинені дії на встановлення наявності у відповідача майна. Податковим органом встановлено, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у підприємства права на нерухоме майно відсутні.
15.12.2023 Головне управління ДПС у Миколаївській області надіслало відповідачу податкову вимогу №0010416-1302-1429.
У зв`язку з наявністю заборгованості та відсутністю добровільної сплати відповідачем податкової заборгованості, відсутності коштів на рахунку та майна, позивач звернувся з позовом до суду про накладення арешту на кошти та інші цінності платника податку, що знаходяться в банківських установах.
При вирішенні справи по суті суд враховує наступне.
Правовідносини з приводу предмету адміністративного позову між позивачем та відповідачем врегульовані положеннями Податкового кодексу України.
Статтею 20 ПУ України передбачено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини ( п.п. 20.1.34. п. 20.1. ст. 20 ).
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Згідно з п.57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
Підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України до обов`язків платника податків віднесено, окрім іншого - подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Пунктом 36.1 ст.36 ПК України визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Згідно із п.46.1 ст.46 ПК України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Положеннями п.54.1 ст.54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
У зв`язку з несплатою платником податків узгоджених сум податкових зобов`язань, позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, а саме, згідно п.59.1 ст.59 ПК України, де визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Статтею 59 ПК України встановлено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
На виконання вимог ст. 59 Податкового кодексу України, позивачем на адресу відповідача було надіслано податкову вимогу від 15.12.2023 №0010416-1302-1429.
За приписами пп.62.1.1-62.1.2 п.62.1 ст.62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів.
Як передбачено п.1 Розділу І "Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженого 07.04.2016 р. наказом Міністерства фінансів України № 422, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за №751/28881 (надалі - Порядок № 422), цей Порядок визначає організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).
Згідно з п.2 Розділу І цього Порядку терміни в ньому вживаються в таких значеннях: інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.
Відповідно до п.1 Глави 1 Розділу ІІ Порядку № 422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.
Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені статтею 94 ПК України.
Визначення адміністративного арешту, як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті 94 ПК України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.
Отже, норми статті 94 ПК України регулюють застосування будь-якого адміністративного арешту незалежно від його предмета.
Відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.
Водночас Податковим кодексом України передбачені також інші, додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 цього Кодексу.
Так, відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право контролюючого органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1)відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2)недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3)майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
Разом з тим, сума коштів, на яку накладається арешт, не повинна перевищувати суму податкового боргу, право на стягнення якої наявне в органу державної податкової служби на момент прийняття судом рішення про застосування адміністративного арешту. Тобто, арешт може стосуватися лише тих коштів, які є необхідними для виконання певних зобов`язань платника податків.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.04.2020 по справі №804/7201/16, від 11.06.2019 по справі №826/16002/14, від 24.12.2020 по справі № 280/6481/19.
Податковий борг в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеної цим Кодексом.
Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
За правилами, визначеними пунктом 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Наведені норми за обставин релевантних обставинам даної справи набули оцінки, зокрема, в постанові Верховного Суду від 24.12.2020 року по справі №280/6481/19, згідно яких вказано, що з метою правильного вирішення даного спору та встановлення наявності чи відсутності підстав для застосування до відповідача адміністративного арешту коштів судам необхідно встановити: факт наявності у відповідача податкового боргу в сумі, що зазначалась у позовній заяві; факт відсутності у відповідача майна, яке може бути використане для його погашення.
Тобто, встановленню підлягає факт наявності у відповідача непогашеної суми податкового боргу та відсутності у нього майна, яке може бути використане для його погашення, з підтвердженням відповідними доказами. Наявність таких факторів дає підстави для задоволення вимог контролюючого органу щодо накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться в банку в сумі, що не перевищує суму податкового боргу.
Судом встановлена наявність у відповідача податкового боргу в сумі 9679958,02 грн.
За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 23.04.2025 №423875483 відсутні відомості про зареєстровані за підприємством об`єкти нерухомого майна на праві власності.
Таким чином, в результаті здійснення вказаних заходів по встановленню наявності майна у відповідача, продаж якого може бути джерелом погашення податкового боргу, будь-якого зареєстрованого за позивачем майна не виявлено. 
Згідно інформаційної бази даних ГУ ДПС у Львівській області відповідач має відкриті розрахункові рахунки в банківських установах Казначейство України, ПАТ "Банк Восток".
Таким чином, за результатом судового розгляду даної справи судом встановлено наявність у відповідача непогашеної суми податкового боргу та відсутності у нього майна, яке може бути використане для його погашення.
Наявність таких факторів дає підстави для задоволення вимог контролюючого органу щодо накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться в банку в сумі, що не перевищує суму податкового боргу.
Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки, під час розгляду даної справи, свідки судом не залучались та судові експертизи не призначались, суд вважає за необхідне зазначити, що судові витрати понесені позивачем, з відповідача не стягуються.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.
Накласти арешт на кошти та інші цінності Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакнар Компані" (ЄДРПОУ 34993492, адреса: вул.Глинянський Тракт, буд.38, м.Львів, 79000), що знаходяться у банках, в межах суми податкового боргу в розмірі 9679958 (дев`ять мільйонів шістсот сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім) грн. 02 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Морська Галина Михайлівна