ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

12 січня 2026 року	Справа №160/32370/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11.11.2025 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі – відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – ОСОБА_2 , в якій просить:
- визнати дії державного нотаріуса Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Артеменко Л.М., як державного реєстратора, щодо відмови ОСОБА_1 у державній реєстрації знищення нерухомого майна, а саме будинку АДРЕСА_1 - неправомірними;
- зобов`язати державного нотаріуса Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Артеменко Л.М. вчинити реєстраційні дії, а саме зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно знищення нерухомого майна, а саме будинку АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 11.04.2025 ОСОБА_1 звернулася до Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із письмовою заявою щодо реєстрації в Державному реєстрі знищення нерухомого майна, а саме будинку АДРЕСА_1 , та внесення до Державного реєстру змін щодо такого майна. Однак, відповідями державного нотаріуса Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Артеменко Л.М. від 17.04.2025 №501/02-14 та від 30.05.2025 №720/02-14 позивачу відмовлено у вчиненні відповідної дії з підстав відсутності у позивача права власності на вказаний будинок, а тому провести державну реєстрацію припинення права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт будівництва у зв`язку з його знищенням не є можливим. Не погоджуючись з такими діями, позивач звернулась до суду з позовом, зазначаючи, що право власності на нерухоме майно у зв`язку з його знищенням припиняється не в момент фактичного знищення, а з моменту проведення державної реєстрації припинення права власності на таке майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.11.2025 відкрито провадження у адміністративній справі; призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
03.12.2025 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що для державної реєстрації припинення права власності на закінчений об`єкт чи об`єкт будівництва у зв`язку з його знищенням подається заява лише власника (співвласника) закінченого будівництвом об`єкта. Позивач у справі ОСОБА_1 не є власником будинку АДРЕСА_1 , а тому не має права подавати відповідну заяву про припинення права власності на нерухоме майно, у зв`язку з його знищенням. Відповідачем вказано про пропуск строку звернення до суду.
Третя особа ОСОБА_2 пояснень на позовну заяву не надав, на адресу суду повернувся конверт з відміткою поштового відділення про повернення.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .
Позивач є донькою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 01.06.2021.
За життя ОСОБА_3 отримала спадщину за заповітом від ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , цілий житловий будинок з господарчими побудовами, який складається з шлак.камінь обкл.цеглою житлового будинку А-1 загальною площею 56,5 кв.м., житловою площею 35,9 кв.м., шлаколит літньої кухні Б, цегляного сараю В, цегляної вбиральні Г, І водоколонки, І вимощення, огорожі №1-3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, виданого 14.07.1976 Сьомою криворізькою державною нотаріальною конторою за р. №3612, Свідоцтва про право на спадщину, виданого 14.07.1976 Сьомою криворізькою державною нотаріальною конторою за p. №3611, та зареєстрованих в комунальному підприємстві Дніпропетровської обласної Ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації в книзі: 207-221, номер запису: 46411.
Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.01.2009 №21592067 житловий будинок з господарчими побудовами за адресою: АДРЕСА_1 , належав на праві власності ОСОБА_3 .
На підставі заяви ОСОБА_1 від 25.11.2022 в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва зареєстровано статус житлового садибного будинку по АДРЕСА_2 , як знищений/знесений.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.12.2023 державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали в спадщину від ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0.0576 гектарів, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , правовстановлюючий документ на яку - свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видано Артеменко Л.М., державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори 19.12.2008 за реєстром № 6679; право власності на земельну ділянку зареєстровано, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав № 355648014 від 23.11.2023 року. Номер відомостей про речове право: 52656563. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2835617912110. Земельна ділянка зареєстрована відділом №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Київській області 18.09.2023.
10.04.2025 ОСОБА_1 звернулась до завідувача Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. із заявою, в якій просила зареєструвати знищення нерухомого майна та внесення до державного реєстру змін щодо житлового будинку з господарчими побудовами за адресою: АДРЕСА_1 .
17.04.2025 завідувачем Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. надано відповідь, оформлену листом за №501/02-14, в якому повідомлено, що згідно ст. 349 ЦК України, право власності на майно припиняється в разі його знищення. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, припинення права власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації. Одним із документів, необхідних для проведення такої процедури згідно пункту 75 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, є заява власника (співвласників) закінченого будівництвом об`єкта чи об`єкта незавершеного будівництва, справжність підпису на якій засвідчується відповідно до Закону України "Про нотаріат". Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 не є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , який знищено, а отже провести державну реєстрацію припинення права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт будівництва у зв`язку з його знищенням не є можливим.
10.05.2025 ОСОБА_1 повторно звернулась до завідувача Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. із заявою, в якій просила:
- зареєструвати право власності на спадкове майно: будинок АДРЕСА_1 ;
- зареєструвати знищення нерухомого майна та внести до державного реєстру зміни щодо цього майна.
30.05.2025 завідувачем Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. надано відповідь, оформлену листом за №720/02-14, яким повідомлено, що для подальшого оформлення свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за вищевказаною адресою, всім спадкоємцям, які прийняли спадщину, необхідно подати оригінали документів на відповідне нерухоме майно.
Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у державній реєстрації знищення нерухомого майна, а саме будинку АДРЕСА_1 , позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 317 цього кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності на майно, яке припиняється, зокрема, у разі знищення майна.
Згідно зі ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення.
Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо.
Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва у зв`язку з його знищенням проводиться за наявності відомостей про факт знищення, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (пункт 75 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127).
Для державної реєстрації припинення права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва у зв`язку з його знищенням подаються: 1) заява власника закінченого будівництвом об`єкта чи об`єкта незавершеного будівництва, справжність підпису на якій засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат»; 2) документ, що посвідчує право власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли такий документ відсутній у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Тобто, державна реєстрація не є способом набуття чи припинення права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав.
Запис в реєстрі не являється документом, який встановлює факт знищення майна, а вноситься державним реєстратором на підставі поданих йому документів, які свідчать про знищення майна, за заявою власника майна.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.06.2022 у справі №759/18854/20.
Проаналізувавши наведені норми права, судом встановлено, що у відповідності до п. 75 Постанови №1127 державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва у зв`язку з його знищенням проводиться на підставі заяви власника закінченого будівництвом об`єкта чи об`єкта незавершеного будівництва.
Як встановлено судом, документ про право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ані до заяви від 10.04.2025, ані до заяви від 10.05.2025 не надавався.
Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.01.2009 №21592067 житловий будинок з господарчими побудовами за адресою: АДРЕСА_1 , належав на праві власності ОСОБА_3 .
Водночас відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.12.2023 державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М., Савенкова Мирослава Вікторівна та ОСОБА_2 отримали в спадщину від ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0.0576 гектарів, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Доказів отримання позивачем у спадщину від ОСОБА_3 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , матеріали справи не містять.
Крім того, суд звертає увагу, що спадкоємцями ОСОБА_3 є Савенкова Мирослава Вікторівна та ОСОБА_2 .
Матеріали справи не містять заяви від ОСОБА_2 щодо його волевиявлення на внесення відомостей стосовно нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .
Інші доводи сторін стосовно належності позивачу на праві власності нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , суд не досліджує, оскільки вони породжують спір про право на нерухоме майно.
Вказане питання не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Додатково суд звертає увагу, що позивач з відповідним позовом звернулась до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, проте ухвалою від 31.10.2025 у справі №211/12533/25 відмовлено у відкритті провадження у справі.
З метою недопущення порушення доступу до правосуддя, адміністративним судом здійснено розгляд спірних правовідносин в аспекті дій державного реєстратора в межах наданих йому дискреційних повноважень на перевірку повноти наданих документів для проведення реєстраційної дії та встановлено відсутність повного переліку документів, визначених п. 75 Порядку №1127, відтак судом не встановлено протиправності дій відповідача, і, як наслідок, відсутність підстав для задоволення позову.
Судом не встановлено порушення строку звернення до суду, оскільки спір у справі стосується відмови відповідача у внесені інформації в реєстр щодо знищення нерухомого майна, яка була надана позивачу листами від 17.04.2025 та 30.05.2025.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).
Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надав, натомість, відповідачі виконали покладений на них ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довели правомірність своїх рішень, чим спростували твердження позивача про порушення його прав та інтересів.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд робить висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Судові витрати розподілу не підлягають, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Дніпровське шосе, буд. 16, м. Кривий Ріг, 50086, код ЄДРПОУ 05477409), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський