Справа № 724/4343/25 	
Провадження № 2-а/724/3/26	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 року Хотинський районний суду Чернівецької області в складі:
головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.,
за участі секретаря судового засідання: Лазарюк О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови № 3922 від 10 листопада 2025 року про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В:
До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови № 3922 від 10 листопада 2025 року про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
В обґрунтування позовної заяви представник позивача посилається на те, що постановою тимчасово виконуючого обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 № 3922 від 10 листопада 2025 року, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 17000 гривень. Відповідно до описової частини оскаржуваної постанови: «29.10.2025 року було встановлено, що гр. ОСОБА_1 було надіслано повістку засобами поштового зв`язку про виклик з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 . З проставленої оператором Укрпошти, відмітки про відсутність громадянина ОСОБА_1 за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання вбачається, що даний громадянин відповідно до п. 41 Порядку проведення призову на військову службу під час мобілізацїї у особливий період, затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2024 року № 560, був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак на вказаний у повістці час та дату не з`явився та про поважність причин неявки не повідомляв. Своїми протиправними, винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП».
Представник позивача вказує, що позивач не може погодитись із зазначеною постановою, при цьому вважає, що остання прийнята із грубим порушенням норм законодавства, є явно необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Зазначає, що позивач ОСОБА_1 стверджує, що він жодного разу не отримував повістки про виклик із вимогою прибути до ТЦК, в тому числі й по пошті. Так, під час звернення до Голови комісії з питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач ОСОБА_1 дізнався від працівників даного ТЦК, що він нібито знаходиться в розшуку, так як не з`явився до ТЦК після отримання повістки, яку як стверджує позивач, він не отримував.
При цьому, на прохання надати позивачу ОСОБА_1 будь-які докази, які підтверджують факт отримання ним, або відмови від отримання, або хоча б надсилання відповідної повістки працівники ТЦК відмовилися, й більше того, зазначили, що в разі неоплати штрафу в сумі 17000 гривень на користь Мамалигівської ОТГ він не отримає відстрочки. Також, працівники І відділу Дністровського ТЦК відмовилися надати навіть докази, які підтверджують факт його перебування в розшуку тощо.
Так, позивач ОСОБА_1 надав працівникам ТЦК та СП витяг із Резер+, де зазначено, що він вчасно оновив дані.
Представник позивача вважає, що позивач ОСОБА_1 вимоги ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не порушував, так як жодного разу йому повістку не надсилали та більше того не вручали.
Враховуючи вище викладене, представник позивача просить суд визнати незаконною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення № 3922 від 10 листопада 2025 року, прийняту ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , за якою ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП.
Крім цього, 19.01.2026 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних рядового, сержантського та старшинського складу ІНФОРМАЦІЯ_2 . 12.11.2024 року АІТС «Оберіг» була сформована електронна повістка №1131944 на ім`я позивача ОСОБА_1 про явку на 25.11.2024 року об 09.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних. За результатами електронної взаємодії дана повістка надійшла до Укрпошти для друку та подальшого оповіщення ОСОБА_1 .
Згідно довідки Укрпошти про причини повернення/досилання, повістка про виклик на ім`я ОСОБА_1 повернута до ІНФОРМАЦІЯ_2 з відміткою: «Адресат відсутній за вказаною адресою».
На підставі вищевикладеного, 29.10.2025 року посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 сержантом ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_1 був належним чином оповіщеним про виклик, однак на вказаний у повістці час і дату до вказаного відділу позивач не з`явився, про поважність причин неявки не повідомив, та в подальшому не з`являвся.
Згідно даних протоколу, ОСОБА_1 доведено зміст ст.268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 10.11.2025 року об 11.00 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , однак на розгляд даної справи про адміністративне правопорушення позивач не з`явився. Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
З огляду на зазначене, представник відповідача вказує, що вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 
Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 08 січня 2026 року поновлено позивачу строк для оскарження постанови ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 3922 від 10 листопада 2025 року про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 09 січня 2026 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено судовий розгляд.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, від його представника – адвоката Боднарюка В.І. надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримує у позовному обсязі, просить їх задовольнити та розгляд справи проводити у його з позивачем відсутності. Також додатково зазначив, що в даному випадку має місце несвоєчасне оповіщення позивача ОСОБА_1 про необхідність його прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ), на що не звернув уваги військовий комісар під час винесення оскаржуваної постанови. Як вбачається із долученого до поданого відзиву представника відповідача копії листа із повісткою, даний лист, який було адресовано відповідачем на адресу ОСОБА_1 було повернуто відправнику через відсутність адресата лише 12.12.2024 року. При цьому, із долученої повістки адресованої ОСОБА_1 вбачається, що позивачу слід було з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 25.11.2024 року на 09:00 годину для уточнення даних. Так, звертає увагу суду, що відповідно до вимог п. 41 Порядку, позивач ОСОБА_1 отримав повістку (день проставлення відмітки про відсутність особи) пізніше, ніж зазначена у ній дата його прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ). Окрім того, звертає увагу суду, що на поштовому конверті відправлення № 0610206235325 відсутній номер мобільного телефону позивача ОСОБА_1 , що унеможливлює належне повідомлення позивача про очікування на нього поштового відправлення з повісткою. Водночас, в матеріалах справи міститься копія протоколу про адміністративне правопорушення, в якому вказаний номер мобільного телефону позивача ОСОБА_1 .
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомив. 
Відповідно до частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 
Так, судом встановлено, що 10.11.2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 прийнято постанову № 3922 за справою про адміністративне правопорушення та накладено на гр. ОСОБА_1 штраф у сумі 17000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
В оскаржуваній постанові зазначено, що 29.10.2025 року встановлено, що громадянину ОСОБА_1 було надіслано повістку засобами поштового зв`язку про виклик з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 . З проставленої оператором Укрпошти, відмітки про відсутність громадянина ОСОБА_1 за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання вбачається, що даний громадянин відповідно до п. 41 Порядку проведення призову на військову службу під час мобілізацїї, особливий період, затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2024 року № 560, був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак на вказаний у повістці час та дату не з`явився та про поважність причин неявки не повідомляв. Своїми протиправними, винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Указом Президента України №65/2022від 24.02.2024,затвердженого Законом України № 2105-IX від 03.03.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань на території України оголошено та проводиться загальна мобілізація, яка неодноразово продовжувалась.
Указом Президента України №64/2022від 24.02.2024, затвердженого Законом України № 2102-IXвід 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Отже, з 24.02.2022 по сьогодні в Україні безперервно діє особливий період.
Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник з приводу рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення законодавства у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації.
У ч. 2 ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період, є адміністративним правопорушенням, яке тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Зазначена норма КУпАП є бланкетною. Тому, для того щоб настала відповідальність за нею, необхідно встановити які конкретно діяння вчинила особа та які конкретні положення закону про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вони порушують, а також чи винувата особа у їх вчиненні.
Лише підтвердження усіх зазначених вище обставин може мати наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. (ст. 235 КУпАП). 
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Крім того, в абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Відповідно до абз 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;
Отже, у громадян України, у тому числі у військовозобов`язаних, яким є позивач, існує обов`язок з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.
Невиконання цього обов`язку становитиме склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Порядок перевірки військово-облікових документів та вручення військовозобов`язаним повісток в особливий період регулюється «Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», який затверджений постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 (далі Порядок).
У п. 41 Порядку зазначено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Отже, зазначеним Порядком врегульований порядок оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відповідно до вимог якого у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання (за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку) особи вважається днем отримання такого поштового відправлення (повістки).
Згідно ч. 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із матеріалів справи вбачається, що 12.11.2024 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 була сформована повістка № 1131944 про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ОСОБА_4 ) 25.11.2024 року о 09:00 год. для уточнення даних. Однак, ОСОБА_1 не отримував повістку про виклик із вимогою прибути до ТЦК.
Так, згідно інформації за поштовим відправленням за № 0610206235325 із повісткою ТЦК на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , вбачається, що поштове відправлення надійшло до відділення Укрпошти 12.11.2024 р., 19.11.2024 року було залишено повідомлення про необхідність отримання повістки. В подальшому, 22.11.2024 року працівником об`єкта поштового зв`язку було проставлено відмітку «адресат відсутній за вказаною адресою», а 02.12.2024 року відправник отримав зазначене відправлення, про що свідчить відповідна відмітка на конверті.
Відповідно до п.82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 15 березня 2009 року, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою "Повістка ТЦК" під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Повістка ТЦК".
Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою "Повістка ТЦК", працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за зазначеною адресою", яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2024/014095178, ОСОБА_1 з 04.06.1997 р. зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Тобто, працівниками поштового зв`язку «Укрпошта» було дотримано процедуру вручення повісток ТЦК. ОСОБА_1 на вказаний у повістці час 25.11.2024 року на 09:00 год. не з`явився у ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних.
Однак, відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частинах дев`ятій і десятій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
Згідно з вимогами ч. 9 ст. 38 КУпАП Адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач 02.12.2024 року отримав конверт (поштове відправлення) № 0610206235325 із повісткою ТЦК на ім`я ОСОБА_1 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином, днем виявлення ІНФОРМАЦІЯ_5 вчинення правопорушення ОСОБА_1 необхідно вважати 02.12.2024 року. Враховуючи вимоги ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення могло бути накладене протягом трьох місяців, однак постанова № 3922 за справою про адміністративне правопорушення винесена 10 листопада 2025 року, тобто після спливу 11 місяців із дня виявлення правопорушення. 
Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо на момент розгляду справи про адміністративне закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.
КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.
Жодних доказів на спростування вищевказаного відповідачем до суду не надано. 
Таким чином, відповідач не виконав свій обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи той факт, що на момент винесення постанови № 3922 від 10 листопада 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, строк притягнення до адміністративної відповідальності, передбачений ст. 38 КУпАП минув, то провадження у справі повинно бути закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд, приходить до висновку, що постанову № 3922 від 10 листопада 2025 року, прийняту ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 слід скасувати.
У відповідності до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, враховуючи те, що позивач поніс витрати зі сплати судового збору в сумі 484,48 грн., тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 слід стягнути судові витрати у розмірі 484,48 грн. 
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 9, 77, 139, 242, 243, 244, 245, 246, 286, п.п.10 п.1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України суд,-
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови № 3922 від 10 листопада 2025 року про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП – задовольнити.
Постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 за справою про адміністративне правопорушення № 3922 від 10.11.2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. – скасувати.
Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП в зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. 
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ( ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 484,48 грн. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: 	Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ