Виноградівський районний суд Закарпатської області 
_______________________________________________________________________________________________    Справа № 299/6083/25
Номер провадження 2/299/2281/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2026 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого – судді Леньо В.В., при секретарі – Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності, 

В С Т А Н О В И В :
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , про визнання права власності.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дядько позивачки ОСОБА_3 , останнім місцем проживання якого було с. Велика Копаня Берегівського району Закарпатської області.
20.10.2022 року залишив заповіт, яким все своє майно заповів позивачу своїй (племінниці), ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено Балаж В.В., старостою Великокопанського старостинського округу Виноград і вської міської ради, р.н.№3-37.
Відкрилася спадщина за заповітом.
Позивач, спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину у шестимісячний строк з дня її відкриття, подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Стойка С.М., відкрито спадкову справу (Витяг зі спадкового реєстру додається до матеріалів справи).
До складу спадщини ввійшло право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_3 , на праві власності в цілому, проте, правовстановлюючі документи на будинок розташований у селі він не виготовив за життя. Це підтверджено Довідкою КП Виноградівське РБТІ від 14.08.2025 №151.
Будинок обліковується у погосподарській книзі села та згідно Довідки, виданої старостою Великокопанського старостинського округу 24.11.2025 №20.3-07/374, за даними запису в погосподарській книзі №1 (особовий рахунок НОМЕР_1 ) цей житловий будинок рахується за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
За змістом довідок на спадкування, виданих старостою Великокопанського старостинського округу від 20.08.2025 №№20.3-07/284 та 20.3-07/285, на день смерті ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживав і був зареєстрований один.
Будинок проінвентаризовано, завершено будівництвом у 1953 році, виготовлено 17.11.2025 технічний паспорт.
Через відсутність правовстановлюючих документів на будинок оформлення спадщини у нотаріальному порядку неможливе: набуте мною право власності не визнається.
Відповідачка є рідною сестрою спадкодавця. Спадкоємці за законом першої черги відсутні. Спадкодавець був одиноким, дітей не мав. Відповідачка, мати позивачки, знає про відкриття спадщини, їй відомо про заповіт, відомо про склад спадщини та вона не заперечує проти оформлення позивачкою спадщини за заповітом.
Позивачка змушена звернутися до суду за визнанням набутого шляхом спадкування права.
Для подальшого утримання та збереження майна необхідно оформити право власності на спадкове майно, проте іншого шляху, окрім визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку, не існує.
Таким чином, позивач, який в порядку спадкування за заповітом, успадкував житловий будинок, який згідно положень закону належить з часу відкриття спадщини, не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном. У зв`язку з чим просить визнати право власності на спадкове майно.
Сторони у судове засідання не з`явилися, подали зави про розгляд справи без їх участі.
Позивачка ОСОБА_1 у поданій позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі.
Відповідачка ОСОБА_2 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Вимоги позову визнає та не заперечує щодо їх задоволення.
Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. 
Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.).
У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 від 21.05.2025 р. (а.с. 12). 
Останнім місцем проживання ОСОБА_3 було АДРЕСА_1 (а.с.14).
20.10.2022 року ОСОБА_3 залишив заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заповіт посвідчено ОСОБА_4 , старостою Великокопанського старостинського округу Виноградівської міської ради, р.н.№ НОМЕР_3 (а.с.16).
Відкрилася спадщина за заповітом.
Позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину у шестимісячний строк з дня її відкриття, оскільки подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Стойка С.М., відкрито спадкову справу, що підтверджується Витягом зі спадкового реєстру №82414935 від 03.09.2025 року (а.с.15).
До складу спадщини ввійшов житловий будинок в АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_3 , на праві власності в цілому, проте, правовстановлюючі документи на будинок розташований у селі він не виготовив за життя. Це підтверджено Довідкою КП Виноградівське РБТІ від 14.08.2025 №151 (а.с.17).
Будинок обліковується у погосподарській книзі села та згідно Довідки, виданої старостою Великокопанського старостинського округу 24.11.2025 №20.3-07/374, за даними запису в погосподарській книзі №1 (особовий рахунок НОМЕР_1 ) цей житловий будинок рахується за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.23).
За змістом довідок на спадкування, виданих старостою Великокопанського старостинського округу від 20.08.2025 №№20.3-07/284 та 20.3-07/285, на день смерті ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживав і був зареєстрований один (а.с.14).
Будинок проінвентаризовано, завершено будівництвом у 1953 році, виготовлено 17.11.2025 технічний паспорт (а.с.18, 19-21 зв.).
Відповідачка не заперечує проти оформлення позивачкою спадщини за заповітом.
Суд констатує, що позивачка спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла відповідно до статті 1268 ЦК України, оскільки звернулася в шестимісячний строк для прийняття спадщини до нотаріуса.
На момент відкриття спадщини з спадкодавцем ніхто не проживав, жодних близьких родичів (дружину, дітей) він не мав.
Приватним нотаріусом Стойка С.М. у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в АДРЕСА_1 відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на майно (а.с.24). 
В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.
Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно дост.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. 
Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Позивач звернувся до приватного нотаріуса Стойка С.М. для отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, але отримав відмову, оскільки ним не представлено правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. 
Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.
Разом з тим встановлено, що правовстановлюючі документи на спадковий будинок у позивача відсутні так як спадкодавцем ще за життя такі не виготовлені.
Будинок обліковується за померлим у по господарській книзі. Будинок знаходиться у сільському населеному пункті, 1953 року побудови.
Ці обставини суд встановив на підставі достатньої сукупності належних та допустимих доказів, а саме: копій свідоцтв про смерть, копії технічного паспорту, інших письмових доказів наявних у матеріалах справи.
Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.
Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 
Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.
Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Відтак, з огляду на встановлені фактичні обставини, суд прийшов до висновку, що оскільки позивач, як спадкоємець за заповітом, у встановленому законом порядку прийняв спадщину, то останній успадкував майно, що ввійшло до складу спадщини в цілому. 
Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).
Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.
Судом встановлено, що в користь позивача спадкодавцем складено заповіт, згідно якого заповів все належне майно. Спадкоємець спадщину прийняв, оскільки звернувся до приватного нотаріуса за прийняттям спадщини. Належність спадкодавцю спадкового майна підтверджено належними та допустимими доказами. 
Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв, інші спадкоємці відсутні, позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Позов задоволити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , набуте в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Головуючий	Леньо В. В.