Справа № 346/6294/25 
Провадження № 3/346/92/26 

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

14 січня 2026 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд
Івано-Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Яремин М.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_2 , жителя та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП),-
ВСТАНОВИВ:
24.11.2025 року в 21:47 год. в м. Коломия, по вул. Карпатська, Івано-Франківської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Opel Vivaro», номерний знак « НОМЕР_3 », у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки із застосуванням газоаналізатору “ Алкофор 507 ”, результат тесту – 0,61 проміле, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вказаному правопорушенні не визнав, зазначивши, що від пропозиції поліцейського проїхати в заклад охорони здоров`я для визначення стану сп`яніння він відмовився, оскільки поспішав. 13.01.2025 року він подав до суду письмові заперечення, згідно з яким просить провадження у справі закрити.
Зазначає, що його транспортний засіб було зупинено безпідставно, працівник поліції не повідомив причини такої зупинки; ПДР України він не порушував та в матеріалах справи відсутні докази притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України. Згідно з долученим відеозаписом він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, з результатами якого не погодився. Від пропозиції проїхати в медичний заклад він відмовився, а отже його дії слід було кваліфікувати як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і порушення пункту 2.5 ПДР України. Водночас, за змістом протоколу йому інкриміновано порушення п. 2.9 «а» ПДР України, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. В долученому акті огляду на стан алкогольного сп`яніння відсутній його підпис, а його примірник йому не вручався. Крім того, йому не було не роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, зокрема, не роз`яснено та не забезпечено право на правову допомогу адвоката. 
Його захисник, адвокат Бежук С.М. в судовому вину ОСОБА_1 заперечив, в тому числі, з підстав, вказаних у вищевказаних запереченнях. 
Однак, вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та доводиться наступними матеріалами справи:
- даними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №522771 від 24.11.2025 року, в якому зазначені встановлені судом обставини щодо часу і місця вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення (а.с. 1);
- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови та координації рухів, в якому вказано результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння – 0,61 проміле (а.с. 3);
- даними приладу «Алкофор 507», тест № 00245 від 24.11.2025 року, який підтверджує стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 . Вміст алкоголю складає 0,61 проміле (а.с. 5);
- даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції від 24.11.2025 року до закладу охорони здоров`я КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР, яке виписане на ім`я ОСОБА_1 , з посиланням на ознаки сп`яніння, що були виявлені у останнього, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, згідно з яким від проходження такого огляду ОСОБА_1 відмовився, в медичний заклад він не доставлявся (а.с.4); 
- даними переглянутого відеозапису, що долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом, його зупинку працівниками поліції та факт добровільного проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, результат тесту 0,61 проміле. На неодноразові пропозиції поліцейського щодо проходження огляду в медичному закладі ОСОБА_1 ухилився від надання відповіді (мовчав, а також зазначив, «що буду казати?», при цьому намагався домовитися з працівниками поліції). На відео також зафіксовано озвучення ознак алкогольного сп`яніння, які були виявлені у  ОСОБА_1 , оголошення йому змісту протоколу, при цьому жодних зауважень, заперечень, в тому числі, з приводу незгоди з результатом чи бажанням проїхати в лікувальний заклад для проведення такого огляду ОСОБА_1 не висловлював. 
Згідно з п.2 Інструкції про порядок та виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, що передбачені у п.3 названої Інструкції, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Діючим законодавством про адміністративне правопорушення зокрема приписом ст. 251 КУпАП, передбачено те, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому, слід зазначити, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.
Суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
Суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Так, відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Також слід звернути увагу, що право на захисника, яке передбачено ст.268 КУпАП, виникає у особи, яка обвинувачується у вчиненні правопорушення, тільки після складання стосовно неї відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.
Водій транспортного засобу не має права вимагати участі адвоката під час проведення огляду водія на стан сп`яніння, оскільки за своїм правовим змістом проведення такого огляду є виконанням обов`язків водія відповідно до Правил дорожнього руху України.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.
Слід зазначити також, що незгода водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу свідчить про недопустимість використання вказаних результатів як доказів доведеності вини у вчиненні адміністративного правопорушення і є правовою підставою для направлення водія на відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичний заклад. 
При цьому, незгода водія з результатами огляду, який було проведено працівником поліції за допомогою спеціального технічного засобу може бути здійснена різними способами та встановлюється на підставі доказів, які досліджені в судовому засіданні. 
Незгода водія транспортного засобу із позитивним результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння повинна бути здійснена безпосередньо після проведення такого огляду, шляхом активних дій самого водія та висловлена в категоричній чіткій формі.
Результат огляду на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу носить попередній характер, оскільки може бути перевірений шляхом проведення відповідного огляду у медичному закладі. Разом з тим, саме заперечення із позитивним результатом огляду на стан сп`яніння, який було проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного приладу, є правовою підставою для проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. 
В той же час, відсутність заперечень щодо позитивного результату огляду на стан сп`яніння свідчить про те, що працівники поліції позбавлені можливості забезпечити відповідний огляд у медичному закладі, оскільки водій транспортного засобу повністю погодився з тим, що перебуває у стані сп`яніння і цей факт не потребує проведення додатковий дій, щодо його доведення. 
Як вже було зазначено, з вищевказаного відеозапису вбачається факт добровільного проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, результат тесту 0,61 проміле, від пропозиції поліцейського проїхати до КНП «Коломийська ЦРЛ» для проходження такого огляду фактично відмовився, при цьому жодних зауважень чи заперечень, в тому числі, з приводу незгоди з результатом, безпосередньо після проведення такого огляду, шляхом активних дій та в категоричній чіткій формі не висловлював.
Таким чином, на відеозаписі зафіксовані дії працівників поліції та особи, що притягається до відповідальності, що у даному випадку є необхідним та достатнім для прийняття рішення по суті.
Крім того, матеріали справи не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, в тому числі і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження. 
Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд розцінює критично письмові заперечення та пояснення ОСОБА_1 , а також його захисника, оскільки вони спростовуються дослідженими судом доказами. Також суд вважає, що заперечення вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в той час коли докази свідчать про протилежне, є наміром уникнути відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення. При цьому, слід зазначити, що зміст відеозапису повністю узгоджується із суттю правопорушення, що міститься у протоколі, а особа, що зафіксована на вказаному відео доказі є ОСОБА_1 , що підтверджується даними встановлення його особи. Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Безпідставними також слід визнати посилання на те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено право скористатися правничою допомогою адвоката, оскільки вказане спростовується долученим відеозаписом. Також слід зазначити, що причини та обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не підлягають встановленню, оскільки предметом доказування в межах даної справи є саме факт керування особою у стані сп`яніння, і саме це, згідно з п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, ставиться у вину ОСОБА_1 .
Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладене таке стягнення.
На підставі вищенаведеного та, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 221, 283, 284, 288-290, 294, 308, КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,-
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з  ОСОБА_1  судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок у дохід держави: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу в вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя: 	Яремин М. П.