ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 р. 	Справа № 520/3740/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2025, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/3740/25
за позовом ОСОБА_1 , яка є законним представником та діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  
до  Міністерства оборони України в особі комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум   
про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 (далі – ОСОБА_3 , позивач) та ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 ), яка є законним представником та діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 (далі – ОСОБА_2 ) звернулися до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України в особі Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум Департаменту соціального забезпечення (далі – Комісія Міноборони, відповідач), в якому просили суд:
- визнати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим витягом з протоколу №22/в від 11.10.2024 року про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, батьку померлого військовослужбовця ОСОБА_4 - ОСОБА_3 та малолітньому сину померлого військовослужбовця ОСОБА_4 - ОСОБА_2 протиправним та скасувати його;
- зобов`язати Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, призначити батьку померлого військовослужбовця ОСОБА_4 - ОСОБА_3 та малолітньому сину померлого військовослужбовця ОСОБА_4 - ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть, з урахуванням раніше призначеного і виплаченого розміру одноразової грошової допомоги.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 по справі № 520/3740/25 адміністративний позов ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , яка є законним представником та діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Міністерства оборони України в особі Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум Департаменту соціального забезпечення про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим витягом з протоколу №22/в від 11.10.2024 року про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, батьку померлого військовослужбовця ОСОБА_4 - ОСОБА_3 та малолітньому сину померлого військовослужбовця ОСОБА_4 - ОСОБА_2 протиправним та скасовано його.
Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяви ОСОБА_3 (батька загиблого) та малолітнього ОСОБА_2 (сина загиблого), із документами про перерахунок одноразової грошової допомоги, як членам сім`ї загиблого військовослужбовця, внаслідок смерті ОСОБА_4 , пов`язаної із захистом Батьківщини, з урахуванням висновків суду у даній справі.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі, неправильне застосування судом норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 у справі № 520/3740/25 і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, наполягаючи на правомірності оскаржуваного рішення, відповідач зазначив, що днем виникнення права на одноразову грошову допомогу є дата смерті військовослужбовця ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а отже застосуванню до спірних правовідносин підлягає редакція Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку №975, чинна саме на цей момент. За цією редакцією допомога у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму виплачується у разі смерті, пов`язаної з проходженням військової служби, і саме така допомога вже була призначена та виплачена членам сім`ї померлого у серпні 2023 року.
Крім того, вказує, що чинне законодавство не передбачає механізму доплати або перерахунку одноразової грошової допомоги у разі зміни причинного зв`язку смерті військовослужбовця. На відміну від випадків інвалідності чи зміни ступеня втрати працездатності (де прямо передбачено можливість перерахунку), у ситуації зі смертю такої спеціальної норми немає. Відтак, вважає, що зміна висновку військово-лікарської комісії у 2024 році з «пов`язано з проходженням військової служби» на «пов`язано із захистом Батьківщини» не створює нових правових підстав для призначення більшого розміру допомоги (750-кратного прожиткового мінімуму).
У зв`язку з чим, стверджує, що Комісія Міноборони не мала правових підстав для задоволення заяв позивачів. 
У поданому до суду відзиві на апеляційну скаргу, позивачі, заперечуючи проти її вимог, стверджували, що первинне призначення одноразової грошової допомоги у серпні 2023 року було здійснено на підставі чинного на той момент висновку 12 Регіональної ВЛК про зв`язок смерті з проходженням військової служби. Водночас у березні 2024 року ця ж ВЛК, діючи в межах своїх виключних повноважень та з урахуванням додаткових доказів участі ОСОБА_4 у бойових діях, скасувала попередній висновок і встановила новий причинний зв`язок смерті — як такий, що пов`язаний із захистом Батьківщини. У зв`язку з чим, враховуючи, що з моменту ухвалення нового висновку змінилася юридична підстава виплати, позивачі вважають, що в них виникло право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі.
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ., згідно зі свідоцтвом про смерть від 08.01.2025 серії номер НОМЕР_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Згідно з витягом з протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців №253 від 09.02.2023 на підставі акту службового розслідування від 16.06.2022, затвердженим командиром в/ч НОМЕР_1 визнане таким, що пов`язане з проходженням військової служби (а.с.20). 
Згідно з витягом з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії №796 від 06.03.2024 захворювання солдата ОСОБА_4 «Раптова серцева смерть. Гостра серцева недостатність» яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та причина смерті визнані пов`язаними із захистом Батьківщини. Скасовано постанову 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців №253 від 09.02.2023. 
ОСОБА_3 (батько загиблого) та ОСОБА_1 , як законний представник малолітнього ОСОБА_2 (сина загиблого), звернулись 12.03.2024 із заявами до ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть, з урахуванням раніше виплачених сум одноразової грошової допомоги.
Листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.03.2024 №274/975/ОГД повідомлено, що ОСОБА_3 (батько загиблого) та ОСОБА_1 , як законний представник малолітнього ОСОБА_2 (сина загиблого) мають право на одержання грошової допомоги в розмірі різниці між 2/3 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2022 року та отриманої раніше в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2022 року у сумі 827000 грн. Мати військовослужбовця з заявою про виплату одноразової грошової допомоги не зверталася. 
Як вбачається з витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум від 14.10.2024 №22/в, ОСОБА_3 (батьку загиблого) та ОСОБА_1 , як законному представнику малолітнього ОСОБА_2 (сина загиблого), відмовлено у перерахунку та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною причинного зв`язку смерті.
Підставою відмови вказано, що зміна причинного зв`язку смерті не є підставою для здійснення доплати одноразової грошової допомоги, оскільки чинним законодавством не передбачено здійснення доплати одноразової грошової допомоги у разі змін причинного зв`язку смерті (передбачено у разі зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності) (а.с.27). 
Позивачі не погоджуючись з відмовою відповідача та вважаючи її неправомірною звернулись до суду з позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14 жовтня 2024 року № 22/в, оскільки воно прийняте без урахування остаточного та чинного висновку штатної військово-лікарської комісії від 06.03.2024, яким скасовано попередній висновок та встановлено, що смерть військовослужбовця ОСОБА_4 пов`язана із захистом Батьківщини, тобто з виконанням ним обов`язків військової служби, а також без належної оцінки всіх істотних обставин справи та з порушенням принципів обґрунтованості, пропорційності й добросовісності, визначених статтею 2 КАС України.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-ХІІ).
Статтею 1 Закону №2011-ХІІ встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 3 Закону №2011-ХІІ його дія поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Пунктами 1-3 частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
Згідно з частиною дев`ятою статті 16-3 Закону №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання вказаної вище статті Закону, Кабінет Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року № 975 затвердив Порядок, яким визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).
Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Пунктом 4 Порядку № 975 аналогічно до положень пунктів 1-3 частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ, встановлено, що одноразова грошова допомога призначається, зокрема, у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби.
Розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, визначається відповідно до абзацу другого підпункту “а” пункту 1 статті 16-2 зазначеного Закону.
Відповідно до положень пункту 1 статті 16-2 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
а) 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону; 
500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Згідно з підпунктом 1 пункту 2 статті 16 №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до підпунктів 2-3 пункту 2 статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
З аналізу наведених норм слідує, що держава законодавчо гарантує членам сім`ї загиблого військовослужбовця право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, який прямо залежить від юридично встановленого причинного зв`язку смерті, зокрема — чи пов`язана вона з виконанням обов`язків військової служби (захистом Батьківщини) або лише з проходженням військової служби. Визначальним для застосування відповідного розміру допомоги є не факт первинної виплати, а наявність і чинність встановленої у передбаченому законом порядку підстави, що підтверджується рішенням уповноваженого суб`єкта — штатної військово-лікарської комісії.
Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, відповідно до витягу з протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців №253 від 09.02.2023 на підставі акту службового розслідування від 16.06.2022, затвердженим командиром в/ч НОМЕР_1 , захворювання солдата ОСОБА_5 визнане таким, що пов`язане з проходженням військової служби (а.с.20). 
Матеріалами справи підтверджено, що 11.08.2023 батьку та сину ОСОБА_4 було призначено і виплачено одноразову грошову допомогу відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 07.06.2022 та витягу з протоколу засідання РВЛК від 09.02.2023 № 253 в розмірі 2/3 частини від 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2022), в сумі 827000 грн.
Після чого, як вбачається з наявного в матеріалах справи витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії №796 від 06.03.2024 захворювання солдата ОСОБА_4 «Раптова серцева смерть. Гостра серцева недостатність» яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та причина смерті визнані пов`язаними із захистом Батьківщини. Постанову 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців №253 від 09.02.2023 – відмінено.
Вказаний висновок штатної військово-лікарської комісії від 06.03.2024, яким змінено причинний зв`язок смерті ОСОБА_4 , став безпосередньою правовою підставою для звернення позивачів із заявами про перерахунок та доплату одноразової грошової допомоги.
Розглядаючи вказані заяви, ІНФОРМАЦІЯ_4 листом від 29.03.2024 № 274/975/ОГД повідомив позивачів про наявність у них права на отримання різниці між розміром одноразової грошової допомоги, визначеним виходячи з 750-кратного прожиткового мінімуму, та раніше виплаченою сумою у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, що свідчить про визнання уповноваженим органом зміни правової підстави для виплати.
Разом з цим, за результатами розгляду поданих матеріалів, Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, було прийнято рішення про відмову у перерахунку та доплаті одноразової грошової допомоги, оформлене витягом з протоколу № 22/в від 14.10.2024. Підставою для такої відмови відповідач зазначив відсутність у чинному законодавстві прямої норми, яка б передбачала можливість доплати одноразової грошової допомоги у разі зміни причинного зв`язку смерті військовослужбовця, наголошуючи, що відповідний механізм прямо встановлений лише для випадків зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності.
Колегія суддів вважає наведені мотиви оскаржуваного рішення необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм Закону № 2011-ХІІ і Порядку № 975 та не враховують правової природи встановлення причинного зв`язку смерті. 
Скасування попереднього висновку ВЛК та ухвалення нового, остаточного і чинного висновку про зв`язок смерті із захистом Батьківщини означає зміну юридичної кваліфікації обставин смерті, від якої закон прямо ставить у залежність розмір одноразової грошової допомоги. 
За таких умов попередня виплата допомоги у меншому розмірі була здійснена на підставі акта, який згодом втратив юридичну силу, а тому не може вважатися такою, що остаточно реалізувала право позивачів на відповідну соціальну гарантію. 
Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що відмова Комісії Міноборони у здійсненні доплати, прийнята без урахування чинного висновку ВЛК та фактичної зміни правової підстави виплати, не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та пропорційності й порушує гарантоване державою право позивачів на повний обсяг одноразової грошової допомоги.
У зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим витягом з протоколу №22/в від 11.10.2024 року про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, батьку померлого військовослужбовця ОСОБА_4 - ОСОБА_3 та малолітньому сину померлого військовослужбовця ОСОБА_4 - ОСОБА_2 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяви ОСОБА_3 (батька загиблого) та малолітнього ОСОБА_2 (сина загиблого), із документами про перерахунок одноразової грошової допомоги, як членам сім`ї загиблого військовослужбовця, внаслідок смерті ОСОБА_4 , пов`язаної із захистом Батьківщини, з урахуванням висновків суду у даній справі.
Згідно з частиною 1 статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги з вищезазначених підстав не спростовують висновків суду першої інстанції.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 по справі № 520/3740/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.В. Присяжнюк