П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/7945/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернова Ганна Валеріївна 
Суддя-доповідач - Мацький Є.М. 
19 січня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Мацького Є.М. 
суддів: Залімського І. Г.  Сушка О.О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

2. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

3. Апелянт, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити. 

4. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що до 17.09.2019 він отримував пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та надбавка на 1 утриманця становила 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статус інваліда війни 2 групи позивач не втратив, а перейшов на інший вид пенсії - відповідно до Закону України "Про прокуратуру" і в даний час він отримує надбавку на 1 утриманця у розмірі 150 грн. Проте, на думку апелянта, такі нормативні положення є протиправними оскільки: по-перше, розмір надбавки не відповідає визначеному розміру прожиткового мінімуму для дітей - 3196 грн.; по-друге, є дискримінаційними, оскільки встановлює набагато менший розмір надбавки для пенсіонерів за Законом України "Про прокуратуру" та дискредитує його як інваліда війни 2 групи та його 16-річного сина, оскільки поставила їх в нерівні умови та права перед тими особами, які мають такі ж статуси.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

5. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 25.02.2005 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру". Згідно з поданою заявою від 13.03.2006 заявнику з 01.03.2006 встановлено надбавку, як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні дітей до 18 років в сумі 19,91 грн.

6. На підставі поданої заяви позивача з 17.09.2019 переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон № 2262). Пенсія з 17.09.2019 виплачувалась в максимальному розмірі, визначеному частиною 7 статті 43 Закону № 2262, у тому числі виплачувалась надбавка як пенсіонеру, який має на своєму утриманні непрацездатних членів сімі, в розмірі 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбачена п. а ч. 1 статті 16 Закону №2262 в сумі 782,00 грн. (1564,00 грн. х 50%).

7. Згідно з поданою заявою позивача з 04.01.2021 переведено на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" та встановлено надбавку як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні дітей до 18 років, відповідно до п. 4.3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 № 654 (далі - Постанова № 654) в сумі 150,00 грн.

8. З відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 08.10.2024 позивачу стало відомо, що надбавка за 1-го утриманця йому виплачується у розмірі 150 гривень на підставі пункту 4.3 постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" (далі - Постанова № 654).

9. Вважаючи протиправною та дискримінаційною таку бездіяльність відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

11. Згідно положень статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

12. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

13. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

14. Пенсія прокурорам за вислугу років призначається за Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VІІ, а також відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

15. Згідно частини 7 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" до пенсії за вислугу років, призначеної згідно з цією статтею, встановлюються надбавки на утримання непрацездатних членів сім`ї та на догляд за одиноким пенсіонером у розмірах і за умов, передбачених чинним законодавством.

16. 16.07.2008 Кабінет Міністрів України ухвалив постанову № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян».

17. Відповідно до пункту 4.3 зазначено, що з 1 вересня 2008 року непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні дітей до 18 років, надбавка до пенсії за віком, по інвалідності та за вислугу років, передбачена Законами України «Про пенсійне забезпечення» і «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виплачується у розмірі 150 гривень на кожну дитину.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

18. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

19. Основним доводом позивача є те, що положення постанови №654 передбачають різні підходи до обчислення розміру надбавки для різних категорій пенсіонерів. Іншими словами, позивач стверджує, що раніше, отримуючи інший вид пенсії за іншим законом, розмір надбавки був набагато більшим і визначався у відсотковому розмірі від прожиткового мінімуму, тоді як після переходу на інший вид пенсії розмір надбавки став складати всього 150 грн.

20. Дослідивши зміст Постанови № 654 та законодавство, яке регулює пенсійне забезпечення, колегія суддів встановила, що Уряд не запроваджував різні підходи чи різні розміри надбавок для різних категорій пенсіонерів. Пунктом 4.3 Постанови № 654 встановлено єдиний розмір надбавки для всіх непрацюючих пенсіонерів, які мають на утриманні дітей до 18 років, у фіксованому розмірі 150 гривень на кожну дитину, незалежно від виду пенсії.

21. Суд наголошує, що розмір зазначеної надбавки у всіх редакціях, починаючи з 2008 року, становив 150 грн, і Кабінет Міністрів України, впродовж дії спірної Постанови не встановлював різні підходи для визначення надбавки для різної категорії осіб.

22. Колегія суддів звертає увагу, що під час перебування позивача на пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на позивача розповсюджувалася дія пункту «а» частини першої статті 24 вказаного Закону, яка передбачає нарахування до пенсії по інвалідності надбавки непрацюючим особам з інвалідністю, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї (стаття 30), - на кожного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

23. Слід підкреслити, що розмір надбавки, який позивач отримував раніше (50% від прожиткового мінімуму), передбачався не Постановою № 654, а окремим положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

24. При цьому, після переходу на пенсію за вислугу років за Законом України «Про прокуратуру», дія частини першої статті 24 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» припинила своє регулювання щодо позивача, тоді як у відповідному Законі України «Про прокуратуру» жодної тотожної норми не передбачено.

25. Цим пояснюється те, що пенсійний орган, розраховуючи пенсію за іншим Законом, застосував розмір надбавки, що передбачений Постановою № 654 – 150 грн, оскільки жодним іншим нормативно-правовим актом не передбачено інший розмір такої надбавки.

26. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, виплачуючи позивачу надбавку на утримання дитини, яка не досягла 18-річного віку у розмірі 150 грн щомісячно, діє у відповідності до норм чинного законодавства.

V. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

27. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

28. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

29. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

30. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

31. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

32. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Залімський І. Г.    Сушко О.О.