УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2025 року
м. Київ
справа № 761/30935/25
провадження № 51-4001 зр 25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
секретаря ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
розглянувши в судовому засіданні заяву ОСОБА_5 про роз`яснення ухвали Верховного Суду від20 жовтня 2025 року,
встановив:
15 жовтня 2025 року обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до Касаційного кримінального суду Верховного Суду з клопотанням в якому, посилаючись на положення статей 32, 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), а також на ст. 8 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», просив визначити підсудність у кримінальному провадженні № 761/30935/25 за Бориспільським міськрайонним судом Київської області та передати зазначене провадження з Шевченківського районного суду м. Києва до Бориспільського міськрайонного суду Київської області.
Ухвалою Верховного Суду від20 жовтня 2025 року клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження № 761/30935/25 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК, з Шевченківського районного суду м. Києва до Бориспільського міськрайонного суду Київської області було повернуто особі, яка його подала.
Мотивуючи вказане рішення, колегія суддів зазначила про те, що оскільки ОСОБА_5 просив вирішити питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції, яке не підлягало вирішенню Верховним Судом в порядку ч. 3 ст. 34 КПК, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 34 КПК, таке клопотання може вирішуватися колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції. 
16 грудня 2025 року на адресу Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_5 про роз`яснення вищезазначеної ухвали Суду від 20 жовтня 2025 року.
Свою заяву ОСОБА_5 обґрунтував тим, що йому незрозуміло чому питання визначення підсудності у кримінальному провадженні № 22024000000000706 від 05 серпня 2024 року за його обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень у Полтавській та Київській областях, тобто в межах юрисдикції різних апеляційних судів, повинен розглядати Київський апеляційний суд, що, на його думку, є порушенням вимог ч. 3 ст. 34 КПК та ст. 8 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів».
Заслухавши доповідь судді, доводи заявника, який підтримав подану заяву, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у роз`ясненні ухвали Верховного Суду від 20 жовтня 2025 року слід відмовити з огляду на таке.
Вимогами ч.4 ст. 441 КПК передбачено, що судові рішення суду касаційної інстанції роз`яснюються учасникам судового провадження в порядку, визначеному ст. 380 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 380 КПК, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Роз`яснення рішення - це викладення рішення у більш зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.
Отже, роз`ясненню підлягає лише незрозуміле судове рішення через нечіткість змісту, можливість різного тлумачення висновків суду, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких ухвалене, й тих осіб, котрі будуть здійснювати його виконання. Це дає змогу усунути недоліки судового рішення, які стосуються недотримання його ясності та визначеності. 
Під час розгляду заяви про роз`яснення судового рішення Суд дійшов висновку, що ухвала Верховного Суду від 20 жовтня 2025 року викладена зрозумілими реченнями і не містить труднощів для розуміння її точного змісту. В ній чітко зазначено мотиви, з яких виходив Верховний Суд, приймаючи його, а також положення закону, якими він керувався.
Водночас, з ухвали Верховного Суду від 20 жовтня 2025 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 звертався до Суду з клопотанням про визначення підсудності у кримінальному провадженні № 761/30935/25 в межах юрисдикції одного апеляційного суду - а саме просив передати зазначене провадження з Шевченківського районного суду м. Києва до Бориспільського міськрайонного суду Київської області.
Проте в поданій заяві про роз`яснення рішення ОСОБА_5 просить йому роз`яснити чому питання визначення підсудності у кримінальному провадженні № 22024000000000706 від 05 серпня 2024 року за його обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень у Полтавській та Київській областях, тобто в межах юрисдикції різних апеляційних судів, повинен розглядати Київський апеляційний суд.
Однак у Суду відсутні підстави для роз`яснення ОСОБА_5 рішення Верховного Суду від 20 жовтня 2025 року, оскільки питання, яке ставить останній у своїй заяві про роз`яснення рішення, не було предметом розгляду Суду, в порядку ст. 34 КПК, так як будь-яких вимог про направлення на розгляд кримінального провадження до конкретно визначеного суду Полтавської області у клопотанні від 15 жовтня 2025 року не було зазначено.
За таких обставин Суд дійшов висновку, що підстав для роз`яснення ОСОБА_5 ухвали Верховного Суду від 20 жовтня 2025 року немає.
Керуючись статтями 380, 441 КПК, Суд 
постановив:
Відмовити ОСОБА_5 в роз`ясненні ухвали Верховного Суду від 20 жовтня 2025 року.
Ухвала Верховного Суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3