Справа № 569/25982/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Гордійчук І.О.,
секретар судового засідання Баланович М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, -
В С Т А Н О В И В:
ТзОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 330704,38 грн, з яких 86370,08 грн становлять 3% річних, 244334,30 грн – інфляційні витрати, та судові витрати по справі.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 21.03.2008 між Приватним акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 1701/0308/71-051.
28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого Банк відступив Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками. Крім того, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступив ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками.
З 28 листопада 2012 року ТзОВ «Кредитні Ініціативи» є новим кредитором у зобов`язанні, яке виникло на підставі Кредитного договору № 1701/0308/71-051 від 20.093.2008.
Рішенням суду від 02.02.2015 у справі № 569/18289/14-ц, позов ТзОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором у розмірі 959 667 (дев`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот шістдесят сім) грн 50 коп. та 3 654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн витрат по сплаті судового збору.
З огляду на приписи статті 625 Цивільного кодексу України, беручи до уваги розмір простроченого грошового зобов`язання визначеного рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2015 року по справі № 569/18829/14-ц, за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 розмір нарахованих 3 % річних від суми заборгованості визначеної рішенням суду та інфляційних втрат понесених в результаті не виконання рішення суду становить 330704.38 грн, яка складається з: - 86 370,08 грн – суми 3% річних нарахованих на суму простроченої заборгованості за період з 23.02.2019 по 23.02.2022; - 244 334,30 грн – суми понесених інфляційних витрат нарахованих на суму простроченої заборгованості 23.02.2019 по 23.02.2022.
Ухвалою суду від 02.12.2025 справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у заяві від 13.01.2026 зазначив про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав. Проти заочного розгляду справи не заперечив.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи на підставіст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача.
Згідно з ч.2ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 21.03.2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1701/0308/71-051, згідно умов якого остання отримала від ПАТ «Сведбанк» кредит в сумі 52000 дол.США, а позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти не пізніше 20.03.2038 та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у порядку визначеному кредитним договором.
У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань відповідачем утворилась заборгованість за кредитом. 
02.02.2015 рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 569/18289/14-ц з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» стягнуто заборгованість за договором про надання кредиту у сумі 959667 грн 50 коп., та 3654 грн судового збору.
Рішенням суду встановлено що 28 листопада 2012 року між ПАТ "Сведбанк", який в свою чергу виступає правонаступником Акіонерного комерційного банку "ТАС-Комерцбанк" та Факторинговою компанією "Вектор Плюс укладено договір факторингу". 
Також даним рішенням суду встановлено, що 28.11.2012 року між ТОВ "ФК "Вектор Плюс" та ТзОВ "Кредитні ініціативи" укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. договору клієнт (ТОВ "ФК "Вектор Плюс") відступає Фактору (ТзОВ "Кредитні ініціативи") свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. 
Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТзОВ "Кредитні ініціативи" набуло статусу нового кредитора-стягувача за договором № 1701/0308/71-051 від 21.03.2008 року позичальником згідно якого є ОСОБА_1 .
Частиною 4 ст.82 ЦПК України визначено, що  обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як вбачається із досліджених судом матеріалів справи, в результаті невиконання рішення суду та умов договору у відповідача виникла заборгованість розрахована на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду, яка за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 розмір нарахованих 3 % річних від суми заборгованості визначеної рішенням суду та інфляційних втрат понесених в результаті не виконання рішення суду становить 330704.38 гривень, яка складається з: - 86 370,08 гривень – суми 3% річних нарахованих на суму простроченої заборгованості за період з 23.02.2019 по 23.02.2022; - 244 334,30 гривень – суми понесених інфляційних витрат нарахованих на суму простроченої заборгованості 23.02.2019 по 23.02.2022.
Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 цього Кодексу.
Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства, що виникають з кредитних правовідносин", наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 у справі № 489/2951/16-ц зазначено, що за змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
З ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов`язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач мав кредитні зобов`язання перед Банком та з нього, згідно рішення суду від 02.02.2015 року №569/18289/14-ц, стягнуто заборгованість у розмірі 959667 грн 50 коп. та судові 3654 грн витрат по сплаті судового збору.
Підсумовуючи викладене, враховуючи, що відповідач не виконує рішення суду від 02.02.2015 року, доказів на підтвердження часткового чи повного погашення заборгованості суду не надано, нараховані на суму боргу 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримані компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, відповідно до ст. 625 ЦК України, підлягають задоволенню.
Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору у розмірі 3968,46 грн.
На підставі викладеного ст. ст. 526, 530, 610, 611, 625, 634, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.10,12,81,89,258-259,263-265,268 ЦПК України, суд, -
В И Р I Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» заборгованості в розмірі 330704 (триста тридцять тисяч сімсот чотири) грн 38 коп., з яких 86370 (вісімдесят шість тисяч триста сімдесят) грн 08 коп. – 3% річних, 244334 (двісті сорок чотири тисячі триста тридцять чотири) грн 30 коп. – інфляційні витрати, 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» судові витрати у розмірі 3968 (три тисячі дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 46 коп. 
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», 04655, м.Київ, вул.Вікентія Хвойки, буд.21, код ЄДРПОУ 35326253.
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя І.О.Гордійчук