К И Ї В С Ь К И Й    А П Е Л Я Ц І Й Н И Й    С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року                                                                       місто Київ
 
справа № 759/3635/25
апеляційне провадження № 22-ц/824/11073/2025
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача - Головачова Я.В.,
 
суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Святошинського районного суду міста Києва у складі судді Шум Л.М. від 27 березня 2025 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,  
 
в с т а н о в и в :
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У лютому 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" (далі - ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Позов обґрунтовано тим, що 28 грудня 2023 року між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" і ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1322-9461 на наступних умовах: сума кредиту - 14 500 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; знижена відсоткова ставка - 1,20 % в день; стандартна відсоткова ставка - 1,50 % в день.
 
У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань, станом на  14 січня 2025 року утворилася заборгованість за кредитом в сумі 77 253 грн 81 коп., яка складається з тіла кредиту в розмірі 14 500 грн, нарахованих процентів в розмірі                             61 956 грн та комісії в розмірі 1 157 грн 81 коп. Проте, кредитодавцем було прийнято
рішення про часткове списання заборгованості за нарахованою комісією та процентами у загальній сумі 8 207 грн, тому розмір заборгованості становить 69 046 грн 81 коп., яка складається з тіла кредиту в розмірі 14 500 грн та нарахованих процентів в розмірі                              54 546 грн 81 коп.
 
Посилаючись на викладене, ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 69 046 грн 81 коп.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 27 березня 2025 року позов ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" загальну суму заборгованості за кредитним договором                    № 1322-9461 від 28 грудня 2023 року в розмірі 69 046 грн 81 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп.
 
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, позичальниця отримала кошти, не повернула кредит, тому з неї слід стягнути заборгованість за тілом кредиту з урахуванням процентів за його користування.
 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи
 
У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
 
Скаржник зазначає, що суд не взяв до уваги нарахування позивачем відсотків за користування кредитом поза межами дії кредитного договору. 
 
Вважає, що за умовами кредитного договору строк користування кредитом становить 14 календарних днів з дня надання кредиту, тобто до 10 січня 2024 року, а відтак починаючи з 11 січня 2024 року позивач не мав права здійснювати нарахування процентів за умовами кредитного договору. 
 
Наголошує, що зазначення у договорі двох строків кредитування призводить до неправильного та різного тлумачення позичальником умов кредитного договору.
 
Вказує, що позивачем не надано належних доказів перерахування грошових коштів за кредитним договором. Надана позивачем квитанція LiqPay не відображає номер рахунку отримувача, його ПІБ, РНОКПП, тому на підставі цього доказу неможливо з`ясувати кому саме були перераховані грошові кошти. Також позивачем не надано договору № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 2 грудня 2019 року, на який є посилання у позовній заяві, і доказів перерахування коштів від ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до АТ КБ "ПриватБанк."
 
Зауважує, що неможливо ідентифікувати належність електронного платіжного засобу відповідачу, оскільки повної інформації щодо номеру банківської картки або ж номеру банківського рахунку відповідача матеріали справи не містять.
 
Скаржник, посилаючись на положення статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів", вказує, що нарахований позивачем розмір відсотків є несправедливим.
 
Також, як на підставу скасування рішення суду посилається на те, що суд повинен був залишити позов без розгляду на підставі пункту 2 частини 1 статті 257 ЦПК України, оскільки позовну заяву подано особою, яка не має повноважень на ведення справи. 
 
Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
 
ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти її доводів, вказує на їх необґрунтованість. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Судом установлено, що 28 грудня 2023 року між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" і ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1322-9461, який разом із правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), складає єдиний договір, в якому визначаються всі істотні умови та з яким відповідач була попередньо ознайомлена. Даний договір підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем).
 
Відповідно до умов кредитного договору ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" надало ОСОБА_1 кредит в сумі 14 500 грн на особисті потреби, зі строком кредитування 300 днів та базовим періодом 14 календарних днів, стандартної процентної ставки - 1,50% в день, зниженої процентної ставки - 1,20 % в день. 
 
Відповідно до довідки про перерахування суми кредиту за договором № 1322-9461 від 28 грудня 2023 року ( ОСОБА_1 ), 28 грудня 2023 року за допомогою платіжної системи  LiqPayздійснено платіж № 2409195984 в сумі 14 500 грн на банківську картку          № НОМЕР_1 (а.с. 41).
 
До кредитного договору ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" також додало правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту "НА ВСЕ", паспорт споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, лист АТ КБ "ПриватБанк", в якому повідомлено про перерахування коштів від ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 2 грудня 2019 року (а.с. 26-40).
 
Відповідно до наданого ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , станом на 14 січня 2025 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 77 253 грн 81 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі                   14 500 грн, заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 61 596 грн та комісією у розмірі 1 157 грн 81 коп.
 
У позовній заяві ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" зазначило, що ним прийнято рішення про часткове списання заборгованості за нарахованою комісією та процентами у загальній сумі 8 207 грн, тому розмір заборгованості становить 69 046 грн 81 коп., яка
складається з тіла кредиту в розмірі 14 500 грн та нарахованих процентів в розмірі                        54 546 грн 81 коп.
 
Позиція суду апеляційної інстанції
 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 
Відповідно до положень частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
 
Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
 
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
 
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
 
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").
 
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").
 
Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного
підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
 
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
 
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
 
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
 
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від                   14 червня 2022 року в справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від                         20 червня 2022 року в справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22), від 4 грудня 2023 року в справі № 212/10457/21 (провадження 61-6066св23).
 
З матеріалів справи убачається, що договір про відкриття кредитної лінії № 1322-9461 від 28 грудня 2023 року та правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) підписано ОСОБА_1 електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора (одноразового пароля) "С0903", відповідно до статей 11 та 12 Закону України "Про електронну комерцію" (а.с. 25).
 
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору про надання кредитних коштів, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
 
Таким чином, підписавши вказаний договір, відповідачка добровільно погодилася на визначені у ньому умови кредитування, взяла на себе відповідні зобов`язання.
 
Виконання ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" обов`язку щодо надання ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 14 500 підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту № 1322-9461 від 28 грудня 2023 року. Видача коштів здійснювалася за допомогою платіжної системи LigPay (а.с. 41).
 
У вказаній довідці зазначено: платіж - 2409195984, дата - 28 грудня 2023 року,                               № платіжної картки -  НОМЕР_1 , призначення платежу - видача коштів за договором № 1322-9461 від 28 грудня 2023 року, сума 14 500 грн.
 
На підтвердження перерахування коштів на картковий рахунок відповідача, позивач також надав лист АТ КБ "Приватбанк", з якого вбачається, що ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від
2 грудня 2019 року перерахувало кошти в сумі 14 500 грн по кредитному договору                      № 1322-9641 від 28 грудня 2023 року: ID платежу 2409195984, канал LIQPAY, сума                      14 500 грн, номер картки НОМЕР_1 (а.с. 39-40).
 
У кредитному договорі у розділі "Реквізити сторін"зазначено номер особистого електронного платіжного засобу ОСОБА_1 - НОМЕР_1 .
 
За наведених обставин, колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту надання кредитних коштів за кредитним договором № 1322-9461 від 28 грудня 2023 року.
 
При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до пункту 10 Постанови Правління Національного банку України "Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)" від 3 листопада 2021 року № 113, договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ ХХ** **** ХХХХ (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).
 
З наведеного слідує, що з боку позивача порушень не відбулося та з урахуванням вимог закону здійснено захист інформації щодо клієнта від третіх осіб.
 
Доказів того, що на картку  НОМЕР_1 не було перераховано суму у розмірі                         14 500 грн відповідачем не надано, як і не надано доказів того, що даний електронний платіжний засіб їй не належить.
 
Таким чином, є безпідставними посилання скаржника на те, що надана позивачем довідка про перерахування коштів за допомогою платіжної системи LigPay є неналежним доказом.
 
З огляду на викладене, колегія суддів також вважає безпідставними доводи скаржника про не надання позивачем договору № 4010 від 2 грудня 2019 року про надання послуг в системі LigPay, укладеного між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та                            АТ КБ "Приватбанк". До того ж, на спростування такого доводу скаржника ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" долучило копію вказаного договору до відзиву на апеляційну скаргу. 
 
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про надання позивачем належних доказів видачі відповідачці коштів в розмірі                14 500 грн на підставі договору про відкриття кредитної лінії № 1322-9461 від 28 грудня 2023 року.
 
Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", крім заборгованості за основним боргом в сумі 14 500 грн, просило стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
 
Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
 
Отже, згідно приписів абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України, щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
 
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 березня 2018 року в справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частини 2 статті 1050 ЦК України.
 
Пунктом 4.9. кредитного договору визначено, що строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 22 жовтня 2024 року. Строк дії договору є рівним строку кредитування.
 
Пунктом 4.6. кредитного договору визначено, що стандартна процентна ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою ставкою).
 
В пункті 10.2. кредитного договору визначено, що знижена процентна ставка становить 1,20% за кожен день користування кредитом.
 
В пункті 4.11. кредитного договору визначено орієнтовну загальну вартість кредиту за весь строк кредитування, що складає 74 878 грн 12 коп. та включає в себе суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом.
 
З умов кредитного договору також вбачається, що сторонами було погоджено базовий період, який складає 14 календарних днів (пункт 4.4. кредитного договору). Даний період є лише обраним позичальником строком користування кредитом, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою.
 
Отже, сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування з 28 грудня 2023 року по 22 жовтня 2024 року за користування кредитними коштами. Відтак, сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору.
 
Згідно з розрахунком заборгованості, здійсненого позивачем, заборгованість ОСОБА_1 становить 69 046 грн 81 коп., з яких: 14 500 грн - основний борг та 54 546 грн 81 коп. - нараховані проценти. Даний розрахунок здійснено позивачем за період з 28 грудня 2023 року до 22 жовтня 2024 року.
 
З даного розрахунку також вбачається, що у період з 28 грудня 2023 року по 2                  4 січня 2024 року позивачем нараховано відсотки за зниженою процентною ставкою - 1,20% в день, а з 25 січня 2024 року по 22 жовтня 2024 року - за стандартною процентною ставкою - 1,50% в день.
 
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника, що відсотки за користування кредитними коштами позивачем нараховано поза межами дії кредитного договору. 
 
Також, з огляду на наведені положення кредитного договору, є недоречними посилання скаржника на те, що у договорі указано два строки кредитування.
 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правильність нарахування ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" відсотків за користування кредитними коштами, а відтак і наявності правових підстав для їх стягнення у розмірі 54 546 грн                  81 коп.
 
Матеріали справи не містять доказів сплати ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 69 046 грн 81 коп. Доказів на спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідач також не надала.
 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував приписи статті 18 "Про захист прав споживачів", щодо непропорційно великої суми відсотків відносно основного боргу колегія суддів відхиляє та вважає необґрунтованими.
 
Умови договору про відкриття кредитної лінії № 1322-9461 від 28 грудня 2023 року відповідають законодавчому визначенню кредитного договору, передбаченому частиною 1 статті 1054 ЦК України. Положення статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються щодо вимог про стягнення компенсації за неналежне користування кредитом (штрафу, пені), а не щодо процентів за користування кредитом. У даній справі проценти за користування кредитом, які позивач просить стягнути з відповідача, нараховані виключно у межах строку дії кредитного договору та не є мірою відповідальності за невиконання боргових зобов'язань позичальником.
 
Крім того, ОСОБА_1 не зверталася із позовом/зустрічним позовом про визнання кредитного договору недійсним у частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України "Про захист прав споживачів".
 
Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції правильно керувався тим, що згідно з наявними у справі доказами зобов`язання за кредитним договором відповідачем належним чином не виконані та у зв`язку з цим наявні правові підстави для задоволення позовних вимог.
 
Щодо доводів скаржника про подання позову неуповноваженою особою, колегія суддів зазначає наступне.
 
Відповідно до частини 1 статті 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
 
Згідно з частиною 3 статті 58 ЦПК України,  юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
 
Пунктом 1 частини 1 статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.
 
З матеріалів справи убачається, що позовна заява ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС"  підписана та подана представником Дідиченко Д.Г. на підставі довіреності від 11 грудня 2024 року, яка видана директором ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" Резуєвим Є.В. (а.с. 1-15, 50-51).
 
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Резуєв Є.В. є керівником ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" (а.с. 17).
 
Згідно довідки вих. № 55 від 26 грудня 2024 року, Дідиченко Д.Г. з 22 липня 2024 року працює у ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" на посаді юрисконсульта відділу юридичного стягнення заборгованості (а.с. 52).
 
Крім того, відповідно до пункту 4.7. Посадової інструкції юрисконсульта відділу юридичного стягнення заборгованості ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" № 103-П від                   29 грудня 2023 року, працівник має право представляти інтереси товариства у судових органах без додаткового уповноваження (довіреності) в порядку самопредставництва юридичної особи (а.с. 53-54).
 
З наведеного слідує, що до позовної заяви представником Дідиченко Д.Г., якою підписано позовну заяву, долучено належні докази на здійснення представництва інтересів ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" у суді.
 
Відтак, є недоречними посилання скаржника на залишення позову без розгляду з підстав його подання не уповноваженою особою.
 
Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.
 
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
                
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
 
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 березня 2025 рокузалишити без змін. 
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

 
Головуючий                                                                      

 

Судді: