15.01.2026 
ЄУН 337/6616/25
2/337/486/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

15 січня 2026 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:
головуючого судді – Мурашової Н.А.
за участю секретаря – Голівщук Т.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», місце знаходження: м. Київ, бул. Верховної Ради, буд.34, офіс 511, треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, місце знаходження: АДРЕСА_2 , приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Якименко Андрій Олександрович, місце знаходження: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд.17, офіс 84, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, 
В С Т А Н О В И В:
12.12.2025 ОСОБА_2 , в особі представника – адвоката Тимошенко А.В., через систему «Електронний суд» звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 03.04.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис, реєстровий №80795, про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором №509205-А від 12.03.2019 в загальній сумі 13 839,00грн. Вважає цей виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки в порушення вимог чинного законодавства виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, який не було посвідчено нотаріально, без первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували факт виникнення та безспірність заборгованості, без доказів отримання нею вимоги кредитора про усунення порушень зобов`язання та поза строками позовної давності. Просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою суду від 15.12.2025 за даним позовом відкрито спрощене позовне провадження і призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник – адвокат Тимошенко А.В. не прибули, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують повністю, просять його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Представник відповідача ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, відзиву на позов чи зустрічного позову не подав.
Третя особа приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. в судове засідання не прибула за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, письмових пояснень на позов не подала.
Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Якименко А.О.в судове засідання не прибула, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вказаних осіб, в т.ч. у відсутність представника відповідача в заочному порядку відповідно до ст.280 ЦПК України.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 03.04.2021 приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис, реєстровий №80795, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», який є правонаступником ТОВ «Фінфорс» на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №28/1220-01 від 28.12.2020, який є правонаступником ТОВ «СС Лоун» на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №25122019-ВР/ПУ від 25.12.2019, який є правонаступником ПАТ «Креді Агріколь Банк» на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №40071779-15 від 29.08.2019, заборгованості за кредитним договором №509205-А від 12.03.2019 за період з 28.12.2020 до 10.03.2021 в загальній сумі 13 839,00грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту – 5500,00грн., заборгованості за несплаченими відсотками – 4389,00грн., строкової заборгованості за штрафами та пенями – 2750,00грн., плати за вчинення виконавчого напису – 1200,00грн.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Якименко А.О. від 08.12.2022 відкрито виконавче провадження ВП №68553026 з виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Якименко А.О. від 07.07.2025 накладено арешт на кошти боржника.
Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .
Так, згідно з ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Аналогічні положення містяться в Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5.
Згідно з п.1.1 глави 16 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.
Згідно з п.2.2 глави 16 Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.
Згідно з п.3.1 глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, було затверджено постановою КМУ №1172 від 29.06.1999р. 
Згідно з п.1 Переліку для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Постановою КМУ №622 від 26.11.2014р. (набрала чинності 10.12.2014р.) цей Перелік документів доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включений п.2 в редакції: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. (справа №826/20084/14), яка набрала законної сили з 22.02.2017р., постанова КМУ №662 від 26.11.2014р. визнана незаконною та нечинною з моменту прийняття.
Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Безспірною є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі (постанова Верховного Суду від 05.03.2018р. у справі № 756/11960/15-ц).
З урахуванням приписів ст.15,16,18 ЦК України, ст.50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
В цій справі суд встановив, що при вчиненні 03.04.2021 виконавчого напису приватний нотаріус ОбухівськогоРНО Київської області Головкіна Я.В. керувалася ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172.
Однак вказаний Перелік документів у редакції, чинній станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів у простій письмовій формі, оскільки п.2 Переліку документів з 22.02.2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови суду.
Разом з тим, в матеріалах справи знаходиться копія кредитного договору №509205-А від 12.06.2019 з якої достовірно вбачається, що він був укладений в простій письмовій формі і жодних домовленостей сторін про його нотаріальне посвідчення ним не зафіксовано.
Крім того, стягнуту за вказаним виконавчим написом нотаріуса заборгованість не можна вважати безспірною, оскільки, по-перше, в матеріалах справи відсутні докази подання нотаріусу разом з заявою про вчинення виконавчого напису документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, а також підтвердження надіслання кредитором боржнику письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання, беручи до уваги, що виконавчий напис вчиняється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надіслання кредитором боржнику такої вимоги.
При цьому, суд враховує, що представник відповідача в судове засідання не прибув, відзиву на позов не подав та доводи позивачки щодо спірності заборгованості і неправомірності вчинення оспорюваного виконавчого напису жодним чином не спростував. 
Таким чином, суд вважає встановленим та доведеним, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом з порушенням вимог законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів, тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню.
На підставі вищевикладеного, позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.
Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96грн. (за подання позовної заяви).
Крім того, відповідно до ст.137,141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь позивачки ОСОБА_1 понесені нею витрати на правничу допомогу.
Так, в межах цієї справи позивачка ОСОБА_1 отримувала правову допомогу від адвоката Тимошенко А.В., що підтверджується договором про надання правничої допомоги б/н від 08.12.2025, розрахунком вартості юридичних послуг від 08.12.2025 актом приймання-передачі виконаних робіт б/н від 12.12.2025, прибутковим касовим ордером б/н від 12.12.2025, які суд вважає належними та допустимими доказами.
Разом з тим, вказані докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у визначеному позивачем розмірі – 8000,00грн., що відповідно до акту б/н від 12.12.2025 складається з вартості послуги з надання консультації з питань відкриття щодо клієнта виконавчого провадження, склдання адвокатського запиту та складання позовної заяви. 
Згідно з ч.1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
При цьому, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
За висновком, викладеним у п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, § 268).
З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату гонорару адвокату, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Оцінивши обставини справи, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації спірних правовідносин – визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, усталеність законодавства та судової справи в цій категорії справ, обсяг фактично наданих адвокатом послуг (усна консультація з вивченням документів та складання позовної заяви, яка здебільшого містить цитування норм чинного матеріального та процесуального законодавства, є типовою та шаблонною), витраченим на це часом, виходячи з критеріїв реальності адвокатських послуг, розумності їх розміру, принципів верховенства права, справедливості та пропорційності, суд вважає заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу – 8000,00грн. завищенимнеспівмірним зі складністю справи та обсягом виконаних наданих послуг..В даному випадку позивачка не довила, що визначений нею розмір правової допомоги повною мірою відповідає принципам розумності та співмірності.
Суд вважає, що відсутність в даній справі будь-яких заперечень щодо витрат на правничу допомогу та клопотання про зменшення їх розміру від відповідача, не впливає на вищевказані висновки.
З урахуванням вищевикладеного мотивів, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі і вважає, що цей розмір необхідно зменшити, стягнувши з відповідача на користь позивачки витрати на правничу допомогу в сумі до 4000,00грн., що забезпечить баланс рівноваги між інтересами сторін у справі, відповідатиме принципу розумності та співмірності, визначеного одним з основних критеріїв стягнення таких витрат.
Керуючись ст.3,6,15,16,18 ЦК України, ст.50,87,88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,137,141,258,259,263-265,280,282 ЦПК України,
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 – задовольнити повністю.
Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 03.04.2021 приватним нотаріусом Обухівського районногонотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, реєстровий №80795, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором №509205-А від 12.03.2019 в загальній сумі 13 839,00рн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», ЄДРПОУ 42254696, місце знаходження: м. Київ, бул. Верховної Ради, буд.34, офіс 511, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00грн., усього 4968,96грн. (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).
Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.А. Мурашова