Справа № 947/47/26
Провадження № 2-а/947/34/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.02.2026 року
Київський районний суд м. Одеси в складі головуючого – судді Луняченка В.О.
за участю секретаря Макаренко Г.В.,
представника УПП в Одеській області ДПП – Рудика В.П.
розглянувши в порядку термінового позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -
ВСТАНОВИВ:
До Київського районного суду м. Одеси 26.12.2025 року звернулась ОСОБА_1 із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дії щодо притягнення її до адміністративної відповідальності та скасування постанови серії ЕНА №6390167 від 22.12.2025 року, яка винесена інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП капітаном поліції Албул Олексієм Івановичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 680 гривень, а також стягнення витрат пов`язаних сплатою самого штрафу, витрат на евакуацію транспортного засобу у розмірі 2600 грн., витрат на оплату вартості зберігання транспортного засобу на штрафному майданчику у розмірі 810 грн., транспортних витрат, пов`язаних із поїздкою до штрафного майданчику та стягнення з відповідача судового збору , сплаченого при подачі позову у розмірі 1212 грн . 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що інспектором без достатніх правових підстав була винесена відповідна постанова якою було встановлено факт порушення правил дорожнього руху у вигляді стоянки транспортного засобу на перехресті ближче ніж 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини, хоча транспортний засіб було припарковано у відповідності до вимог правил дорожнього руху та не створював перешкод чи загроз дорожньому руху, а потім інспектором незаконно здійснено тимчасове затримання і примусове переміщення транспортного засобу на штрафний майданчик за допомогою евакуаційної машини. 
Представник відповідача УПП в Одеській області ДПП згідно поданого письмового відзиву та пояснень у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову враховуючи встановлений поліцейськім взводу №2 роти №7 батальйону №2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області капралом поліції Гаврилюком Д.О. 19.12.2025 року факт порушення правил дорожнього руху у вигляді стоянки автомобіля FORD FOCUS, р/н АН6571 ближче 10 метрів від краю перехрещувальної проїзної частини за адресою: м. Одеса, вул Артура Савельєва, біля будинку №3, чим створено суттєва перешкода дорожньому руху та загрозу безпеці руху іншим учасникам дорожнього руху, що є порушенням п. 15.9 ПДР України , внаслідок чого було здійснено огляд та тимчасово затримання транспортного засобу з його евакуацією до штрафного майданчику а 22.12.2025 в приміщення Управління патрульної поліції в Одеській області , у присутності Напрасник О.Г. яка заявила що сама вона керувала транспортних засобом під час вказаної зупинки , на підставі акту огляду та фотофіксації місця правопорушення була розглянута адміністративна справа та винесена постанова щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності .
Як встановлено у судовому засіданні 19 грудня 2025 року о 23:00 годин поліцейськім взводу №2 роти №7 батальйону №2 полку УПП в Одеській області капралом поліції Гаврилюком Д.О. під час патрулювання та нагляду за дорожнім рухом було виявлено транспортний засіб FORD FOCUS, р/н НОМЕР_1 який було припарковано у будинку №3 по вул Артура Савельєва у м. Одесі із порушенням ч.3 ст. 122 КУпАП, внаслідок чого та на підставі ч.1 ст. 265-2 КУпАП поліцейським було складено Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу із перевезенням даного транспортного засобу за допомогою евакуатора до штрафного майданчику.
22.12.2025 водій тимчасово затриманого транспортного засобу ОСОБА_1 звернулась до управління та надала письмові пояснення що саме вона здійснила 19.12.2025 зупинку та стоянку вказаного транспортного засіб , та в той же день 22.12.2025 о 09:38 годин інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП капітаном поліції Албул О.І. відносно ОСОБА_1 була винесена постанова , за змістом якої 19.12.2025 водій транспортного засобу здійснила стоянку ближче 10 метрів від краю перехрещувальної проїзної частини , не пов`язану із наданням переваги у русі на відстані менше 10 метрів , що створило перешкоду іншим транспортним засобам , як учасникам дорожнього руху , чим порушила п. 15.9 г ПДР – порушення заборони зупинення на перехресті, з притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у розмірі 680 грн.
У постанові зазначено що вона винесена на підставі Акту огляду та тимчасового затримання якій додається. 
А ні в Акті огляду та тимчасового затримання а ні в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності не зазначено про наявність відео або фотофіксації правопорушення, хоча маються посилання на ПВР471819 та ПВР 471575, однак самих відеофайлів, як доказів фіксації правопорушення не надано.
З наданих у додатках до відзиву відео файлах містяться відео-фіксація безпосередньої евакуації транспортного засобу та розгляду адміністративної справи вже у приміщенні управління , та відсутні фіксації самого правопорушення. 
Під час розгляду адміністративної справи 22.12.2025 , на вимогу особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності , були надані фотографій фіксації транспортного засобу а також фотофіксація розгорнутої вимірювальної рулетки із фіксуванням позначки на рулетці о 10 та 20. 
До відзиву , поданого представником відповідача також були подані вказані фотографії , та у судовому засіданні представник відповідача зазначав що це саме фотофіксація підтверджує наявність правопорушення, так як позначки на рулетці показують відстань від транспортного засобу до перехрещувальної проїзної частини в один метр двадцять сантиметрів. 
Відповідно до ст. 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Ст. 7 Кодексу України про адміністративне правопорушення ( далі КУпАП) передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).
Правилами Дорожнього Руху ( ПДР ) України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюється єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Згідно ч.3 ст. 41 Закону України « Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху ( ПДР) , що затверджуються Кабінетом Міністрів України. 
Пунктом 15.9 ПДР України визначено, що зупинка забороняється , зокрема: г) на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга;
За нормами ч.3 ст. 122 КУпАП порушення правил зупинки, стоянки що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху – тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподаткованих мінімум доходів громадян.
Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП України, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ст. 222 КУпАП визначено компетенцію Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, а саме, зазначено що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення зокрема: за частинами першою, другою і третьою статті 122»).
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.
За змістом ч.3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Частиною першою статті 265-2 КУпАП визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, статтею 121-3, частинами третьою, п`ятою, шостою і сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома)), статтями 122-5, 124, 126, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих.
Згідно з частиною 3 статті 265-2 КУпАП у разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху, такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС ) визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч.1,2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Системний аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція ) передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.
Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).
Таким чином судом визнається обов`язкова відповідність процесу розгляду справ про притягнення особи до адміністративної відповідальності таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів. 
У даному випадку патрульною поліцією не було доведено , на підставі належних та допустимих доказів наявність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та не доведено факт здійснення правопорушення, що є підставою для суду задовольнити позов в частині визнання постанови протиправною та такою що підлягає скасуванню. 
Так, а ні в акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу немає відомостей про те що під час виявлення правопорушення на місце було здійснено фото або відео-фіксація самого правопорушення , та яким пристроєм, в той ж час у постанові єдиним доказом визначено сам Акт огляду транспортного засобу в якому є лише загальне посилання на порушення ч.3 ст. 122 КУпАП без визначення безпосереднього порушення пунктів Правил Дорожнього руху.
Так саме з наданих фотографій місця фіксації та подальшої евакуації вбачається наявність на перехресті пішохідного переходу а тому є незрозумілим чому під час розгляду справи фактом правопорушення визначається відстань до краю перехрещуваної проїзної частини а ні до пішохідного переходу. Якщо вимірювання проводилось саме до пішохідного переходу то це суперечить змісту постанови.
Крім того з наданих фотографій лише за допомогою припущень можливо встановити як від якого саме автомобіля була відраховано відстань та безпосередня відстань , так як вимірювальна техніка ( рулетка) без визначення чи є вона з метровими або сантиметровими позначками. 
Також на місце виявлення вказаного транспортного засобу, поліцейським який вирішував про необхідність тимчасового затримання транспортного засобу не було визначено а ні фактом відео або фото-фіксації наявність не просто перешкод у русі іншим транспортним засобам а саме факту суттєвого перешкоджання дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, що у відповідності до вимог ст. 265-2 КУпАП є підставою для тимчасового затримання транспортного засобу шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик.
Вказані обставини у сукупності дозволяють суду прийти до висновку про наявність підстав для задоволення позову та скасування постанови.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
У звязку із недоведеністю подій та складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 закрити провадження , на підставі вимог ч. 1 ст. 247 КУпАП , по обставинам 19.12.2025 року.
Статтею 132 КАС України визначено що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. 
Частиною третьою вказаної статті врегульовано, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Виходячи з вищезазначеної норми чинного законодавства, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1212,00 грн., сплачений згідно квитанції №2832677079 від 26.12.2025 (а/с 1).
Що стосується вимог про стягнення збитків , пов`язаних з сплатою штрафу, витрат внаслідок евакуації транспортного засобу суд визначає наступне. 
Суму штрафу, перераховану до бюджету на підставі постанови про застосування такого стягнення, яку надалі адміністративний суд визнав протиправною та скасував, можна стягнути на користь платника згідно зі ст. 1212 ЦК як безпідставно утримувану. На такі правовідносини не поширюються приписи ЦК України про відшкодування шкоди та Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до Державного та місцевих бюджетів України, затвердженого наказом Мінфіну від 3 вересня 2013 року № 787.
До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 серпня 2023 року № 910/5880/21.
Крім того, ВП ВС зазначила, що оскільки після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу кошти, які платник сплатив на виконання цієї постанови, перебувають у Державному бюджеті без достатньої правової підстави, то повернення таких коштів платникові стосується захисту його майнових прав а тому не підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства.
Збитки заподіяні особі внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності а також застосування співробітниками патрульної поліції тимчасового затримання транспортного засобу у рамках розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, також не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства так як відшкодування такої шкоди передбачено нормами Цивільного кодексу України та таки розглядаються у цивільному провадженні шляхом подання цивільного позову.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 січня 2025 року у справі № 335/6977/22 визначила, що дії працівників патрульної поліції не підпадають під приписи частини шостої статті 1176 ЦК України та Закону № 266/94-ВР так як патрульна поліція не є органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування , а відшкодовується на загальних підставах, визначених статтями 1173, 1174 ЦК України у порядку цивільного провадження. 
Згідно п.1 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Керуючись ст. ст. 241-243,245,246,250,295 КАС України, суд, - 
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_2 , зазначене місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Одеській області ( місцезнаходження: 65114, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 5 ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії співробітників Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Одеській області щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності по обставинам 19.12.2025 та скасувати постанову серії ЕНА №6390167 від 22.12.2025 року, яка винесена інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП капітаном поліції Албул Олексієм Івановичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 Кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 680 гривень.
Закрити провадження в адміністративній справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч.3 ст. 122 КУпАП, по обставинам 19.10.2025 року.
Стягнути з Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Одеській області  за рахунок бюджетних асигнувань на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1212,00 гривень.
Закрити провадження у справі в частині заявлених вимог про стягнення збитків пов`язаних із сплатою штрафу за адміністративною постановою яка згодом скасована, стягнення витрат пов`язаних із тимчасовим затриманням транспортного засобу при розгляді справи про притягнення до адміністративне правопорушення, роз`яснивши позивачу право звернутись із відповідними вимогами із позовною заявою у порядку цивільного судочинства. 
Повний текст рішення складено 02.02.2026.
Рішення може бути оскаржено, шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня складення повного рішення. 

Суддя          В. О. Луняченко