Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2026 року Справа№200/6944/25 

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ЄДРПОУ 13814885, юридична адреса: 79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) про визнання протиправним та скасування рішення від 28.08.2025 № 057350006256 про відмову у призначенні пенсії, зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 19.08.2025, зарахувавши до страхового стажу періоди її роботи з 30.07.1985 по 01.05.1988, з 15.05.1988 по 01.12.1998, з 23.10.2017 по 11.03.2024.
В обґрунтування позову вказано, що 19.08.2025 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
За принципом екстериторіальності заяву розглянуто відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, 28.08.2025 прийняте рішення № 057350006256 про відмову у призначенні пенсії.
Причина відмови у призначенні пенсії: недостатність страхового стажу.
Як зазначено у спірному рішенні, до страхового стажу не враховано період роботи за 1988-1995 роки відповідно до архівної довідки від 31.03.2023 № 1205-19/75 через неповне зазначення по-батькові.
Вважаючи такі висновки органу пенсійного фонду протиправними, позивач звернулась до суду за захистом порушеного права.
Згідно протоколу з автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2025 справу передано на розгляд судді Давиденко Т. В.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15.09.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області 25.09.2025 надано відзив на адміністративний позов, де викладено незгоду із доводами позивача та прохання у позові відмовити, з огляду на таке.
ОСОБА_1 19.08.2025 звернулася із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком та пакетом документів.
За принципом екстериторіальності, документи ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком розглядалися і, відповідно, рішення про відмову у призначенні пенсії №057350006256 від 28.08.2025 приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.
Згідно рішення про відмову № 057350006256 від 28.08.2025 страховий стаж позивачки становив 19 років 10 місяців 01 день.
До страхового стажу не зараховано періоди роботи за 1988-1995 роки згідно довідки від 31.03.2023 № 1205-19/75, оскільки в архівній довідці зазначено не повністю по батькові – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 (російською), що не відповідає паспортним даним – ОСОБА_3 (російською).
Щодо позовних вимог позивача про зарахування до страхового стажу періодів роботи з 30.07.1985 по 01.05.1988, з 15.05.1988 по 01.12.1998, відповідачем зазначено таке.
Період роботи в колгоспі ім. Жданова з 30.07.1985 по 15.07.1986 зараховано до страхового стажу на підставі відомостей довідок № 73 від 23.07.2025 про кількість відпрацьованих трудоднів за період 1980-1987, № 74 від 23.07.2025 про кількість відпрацьованих трудоднів за період 1988.
Період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ( ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 08.10.1986 по 30.04.1988 зараховано до страхового стажу.
Період роботи з 01.05.1988 по 31.05.1988 зараховано до страхового стажу.
Період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ( ОСОБА_5 ) з 01.06.1988 по 07.10.1989 зараховано до страхового стажу.
Період роботи з 12.08.1994 по 01.12.1998 зараховано згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 . Згідно запису 8 трудової книжки (дата запису 12.08.1994) розпорядженням № 2 від 11.08.1994 колгосп імені 40-річчя Жовтня перейменовано у КСП імені 40-річчя Жовтня.
Щодо позовних вимог позивача про зарахування до страхового стажу періодів роботи з 23.10.2017 по 11.03.2024, повідомлено наступне.
Період роботи з 23.10.2017 по 30.09.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, з 01.04.2023 по 30.11.2023, з 01.03.2024 по 11.03.2024 зараховано до страхового стажу на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу Форма ОК – 5 ОСОБА_1 .
Період з 01.10.2022 по 30.11.2022, з 01.01.2023 по 31.03.2023, з 01.12.2023 по 28.02.2023 не підлягає зарахуванню до страхового стажу, оскільки згідно Форми ОК-5 ОСОБА_1 за вказаний період відсутні відомості про кількість днів страхового стажу, нарахування заробітної плати.
У зв`язку із зазначеним відповідач просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі.
Розпорядженням керівника апарату суду від 16.12.2025 № 553 призначено повторний автоматичний розподіл справи №200/6944/25 у зв`язку із перебуванням судді Давиденко Т.В. на лікарняному. 
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2025 зазначену справу було передано на розгляд судді Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В.
Ухвалою суду від 22.12.2025 справу прийнято до свого провадження суддею Буряк І.В., розгляд справи визначено проводити одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Фактичні обставини, встановлені судом у справі, такі.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
19.08.2025 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
За принципом екстериторіальності цю заяву було розглянуто відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, 28.08.2025 прийняте рішення № 057350006256 про відмову у призначенні пенсії.
Позивач заявила вимоги про зарахування до страхового стажу періоди її роботи з 30.07.1985 по 01.05.1988, з 15.05.1988 по 01.12.1998, з 23.10.2017 по 11.03.2024.
Згідно розрахунку стажу до страхового стажу зараховані наступні періоди: 
з 15.09.1980 по 31.12.1980 Робота в колгоспі 
з 01.01.1981 по 15.05.1981 Робота в колгоспі 
з 01.10.1981 по 27.07.1985 Навчання у вищих/ середн.НЗ 
з 30.07.1985 по 31.12.1985 Робота в колгоспі 
з 01.01.1986 по 15.07.1986 Робота в колгоспі 
з 08.10.1986 по 30.04.1988 Догляд за дитин. до 3 років 
з 01.05.1988 по 31.05.1988 Робота в колгоспі 
з 01.06.1988 по 07.10.1989 Догляд за дитин. до 3 років 
з 12.08.1994 по 30.06.1998 
з 01.07.1998 по 01.12.1998 
з 01.01.1999 по 01.02.1999 
з 01.03.2004 по 31.03.2004 
з 01.02.2005 по 31.12.2005 
з 20.09.2010 по 14.11.2010 
з 20.09.2017 по 30.09.2017 
з 23.10.2017 по 30.09.2022 
з 01.12.2022 по 31.12.2022 
з 01.04.2023 по 30.11.2023 
з 01.03.2024 по 11.03.2024 
Трудова книжка НОМЕР_4 , містить відомості про роботу щодо спірних періодів:
записи № 5-6 з 30.07.1985 по 01.05.1988 робота в колгоспі ім. Жданова на посаді економіста;
записи № 7-12 з 15.05.1988 по 01.12.1998 робота в колгоспі бухгалтером;
записи № 13-15 з 23.10.2017 по 11.03.2024 робота контролером КП «Шахове-2016».
Оскаржуване рішення не містить обґрунтувань часткового не зарахування періодів трудової діяльності позивача до страхового стажу, окрім періоду 1988-1995, який не зарахований відповідачем згідно довідки від 31.03.2023 №1205-19/75, оскільки в довідці не повністю зазначено по-батькові.
За встановлених фактичних обставин правова позиція суду обґрунтована таким.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (надалі по тексту - Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (надалі по тексту - Закон №1058-ІV).
Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи, зокрема, громадянами України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:
1) пенсія за віком;
2) пенсія по інвалідності;
3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною першою статті 10 Закону №1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Частиною першою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною першою статті 56 Закону №1788-ХІІ визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637). 
Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку № 637).
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 №1566/11846 (далі по тексту Порядок № 22-1).
Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 2.1.розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:
1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;
2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних 
Згідно пункту 4.3. розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Трудова книжка містить записи про трудову діяльність позивача у спірний період, визначений позивачем, зокрема з 30.07.1985 по 01.05.1988 робота в колгоспі ім. Жданова на посаді економіста, з 15.05.1988 по 01.12.1998 робота в колгоспі бухгалтером, з 23.10.2017 по 11.03.2024 робота контролером КП «Шахове-2016».
Судом установлено, що до страхового стажу, з вищевказаних періодів, незарахованими є періоди з 16.07.1986 по 07.10.1986, з 08.10.1989 по 11.08.1994, 01.10.2022 по 30.11.2022, з 01.01.2023 по 31.03.2023, з 01.12.2023 по 28.02.2024, при цьому підстави такого не врахування, за наявності належних записів про трудову діяльність, у трудовій книжці відповідачем в оскаржуваному рішенні не вказані.
Одночасно позивач наголошує на безпідставність незарахування періоду до страхового стажу, як період догляду за дитиною з 01.06.1988 по 07.10.1989, наполягаючи на тому, що вона продовжувала працювати у цей період.
Як вже зазначалось судом у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи п. 3 Порядку №637).
Отже, підтвердження стажу роботи для призначення пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа. 
Аналогічне викладено у постанові Верховного Суду від 14.05.2020 справа № 727/4082/17
Наявна у справі трудова книжка позивача містить записи про трудову діяльність позивача у колгоспі у період з 1988-1998, де міститься інформація про прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі у суспільному господарстві та виконання трудового мінімуму в суспільному господарстві позивачем. Вказаний період включає період з 1988-1995, який відповідач визначив у рішенні, як незарахований, у зв`язку із не відповідністю наданої позивачем довідки про трудовий стаж.
При цьому відомостей, що виявлених недоліків в оформлені вказаної трудової книжки відповідачем у спірному рішенні не вказано.
Отже за наявності відповідних записів у трудовій книжці, посилання на не зарахування періодів трудової діяльності до страхового стажу без прийняття уточнюючої довідки є безпідставним.
Верховним Судом у постановах від 11.05.2022 (справа № 120/1089/19-а), від 21.02.2018 (687/975/17) щодо подібних за характером правовідносин висловлено таку правову позицію: «… на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших документах, за внесення яких вона не була відповідальна. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала особа у той чи інший період роботи, за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу. Зазначене дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».».
Щодо не зарахування до страхового стажу частини періодів роботи з 23.10.2017 по 11.03.2024, зокрема з 01.10.2022 по 31.11.2022, з 01.01.2023 по 31.03.2023, 01.12.2023 по 28.02.2024 через відсутність сплати внесків згідно з даними про стаж у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 6 статті 20 Закону №1058-IV страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.
Згідно з частиною 12 статті 20 Закону №1058-IV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок (частина 3 статті 24 Закону №1058).
У відповідності до статті 4 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI) платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством.
Згідно із частинами 11 та 12 статті 9 Закону №2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
З огляду на положення частин 1 та 2 статті 24 Закону №1058-IV, законодавцем визначено дві обов`язкові умови для включення стажу роботи особи до страхового стажу, а саме:
1) особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню;
2) сплата страхових внесків у сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Як вказано у частині 2 статті 24 Закону №1058-IV, даними, за якими територіальними органами Пенсійного фонду України обчислюється страховий внесок, зокрема й щодо сплати страхових внесків, є дані, що містяться в системі персоніфікованого обліку в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
За загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, а також не внесення відомостей по спеціальному стажу не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 20.03.2019 у справі №688/947/17.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, які викладені у вказаних постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).
Таким чином, судом встановлено порушене право позивача на зарахування спірних періодів трудової діяльності до загального страхового стажу роботи, за виключенням врахованих періодів. Суд наголошує, що зауваження відповідача щодо недоліків заповнення трудової книжки позивача відсутні.
Ураховуючи викладене позов належить задовольнити, шляхом визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення, та зобов`язання відповідача зарахувати спірні періоди трудової діяльності до страхового стажу згідно записів трудової книжки, за виключенням вже врахованих відповідачем періодів.
Судовий збір, сплачений позивачкою, підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на підставі ч. 1 ст.139 КАС України 
Керуючись статями 9, 19, 72-79, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ЄДРПОУ 13814885) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії від 28 серпня 2025 року № 057350006256.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 19.08.2025, зарахувавши до страхового стажу періоди її роботи з 30.07.1985 по 01.05.1988, з 15.05.1988 по 01.12.1998, з 23.10.2017 по 11.03.2024, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , за виключенням врахованих періодів.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ЄДРПОУ 13814885) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.
Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.
Повний текст судового рішення складено 06.01.2026. 

Суддя І.В. Буряк