ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026 року	справа № 380/22700/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчити дії,-

в с т а н о в и в:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; код ЄДРПОУ 13814885) з вимогами:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, які полягають у неправильному нарахуванні ОСОБА_1 , розміру пенсії по втраті годувальника;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, зробити ОСОБА_1 перерахунок пенсії по втраті годувальника з 30.06.2025 виходячи з розміру 50 % пенсії за віком померлого годувальника ОСОБА_2 на час настання смерті без застосування обмеження в індексації розрахованих відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168, постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 №209.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, як отримувач пенсії за віком з 22.05.2025. У червні 2025 року позивачку за її заявою переведено на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, чоловіка ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно з розрахунком пенсії розмір пенсії позивачки у зв`язку з втратою годувальника склав 9421,56 грн (50% розміру пенсії за віком померлого чоловіка 18441,74 грн.). Проте з врахуванням проіндексованого показника середньої заробітної плати годувальника виплачується у розмірі 8709,84 грн. 23.07.2025 позивачка звернулася у Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про пояснення правових підстав обмеження її пенсії індексацією з 01.03.2023 у сумі 510,69 грн та з 01.03.2025 у сумі 201,03 грн. Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07.08.2025 повідомлено, що пенсія позивачки у зв`язку з втратою годувальника обчислена з врахуванням проіндексованого показника середньої заробітної плати годувальника 8913,83 грн (3764,40 грн*1,17*1,11*1,11*1,14*1,197*1,0796*1,15) відповідно до постанов Кабінету Міністрів України. Оскільки в результаті проведеного розрахунку пенсії за віком померлого годувальника пенсійна виплата збільшилась на суму більше 1500,00 грн, до пенсії встановлено обмеження в індексації розрахованої відповідно до Постанов 168,209. Позивачка вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, які полягали у неправильному нарахуванні позивачці розміру пенсії по втраті годувальника, у зв`язку з чим за захистом свого порушеного права звернулася з цим позовом до суду.
Ухвалою суду від 21.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Розгляд справи здійснюється без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі доказами. Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали подати суду відзив на позовну заяву, в якому вказати про визнання/заперечення позовних вимог.
Відповідач позов не визнав, 05.12.2025 за вх.№97143 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Зазначив, що ОСОБА_1 з 30.06.2025 переведено на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Заробітна плата годувальника для обчислення пенсії враховано за період з 01.09.1987 по 31.08.1992 та з 01.07.2000 по 31.03.2011 за даними, що містять в системі персоніфікованого обліку. Коефіцієнт заробітку 4,83951. Середньомісячний заробіток годувальника для обчислення пенсії становив 43138,57 (8913,83 x 4,83951). Пенсія в разі втрати годувальника ОСОБА_1 обчислена з врахуванням проіндексованого показника середньої заробітної плати годувальника 8913,83 грн (3764,40 грн * 1,17 * 1,11 * 1,11 * 1,14 * 1,197 * 1,0796 * 1,115) відповідно до постанов Кабінету Міністрів України. Оскільки в результаті проведеного розрахунку пенсії за віком померлого годувальника пенсійна (використання показника середньої заробітної плати 8913,83 грн.) виплата збільшилась на суму більше 1500,00 грн, до пенсії встановлено обмеження в індексації, обчислені відповідно до Постанов Кабінету Міністрів від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» та від 25.02.2025 № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році». Розмір пенсії ОСОБА_1 з 30.06.2025 становить 8709,84 грн, в тому числі: 9421,56 грн – розмір пенсії по втраті годувальника (18843,11 x 50 %);-510,69 грн – обмеження в індексації з 01.03.2023 відповідно до пункту 10 Постанови №168;-201,03 грн – обмеження в індексації з 01.03.2025 відповідно до пункту 3 Постанови №209. Розмір збільшення понад 1500 грн фіксується мінусовим значенням та не змінюється при наступних перерахунках пенсії. Просить у задоволенні позову відмовити.
02.01.2026 за вх.№ 344 від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі. Зазначила, що ані положення Постанови Кабінету Міністрів від 24.02.2023 № 168 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році”, ані положення Постанови Кабінету Міністрів від 25.02.2025 № 209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році” не передбачають обмеження в індексації 1500 грн. при розрахунку пенсії за віком померлого годувальника. Питання, пов`язані з обчисленням розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, унормовані статтею 37 Закону України «Про 10 загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , якою передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками. Тобто, базовою величиною для визначення розміру пенсії, призначеної у зв`язку з втратою годувальника на підставі правових норм Закону №1058 IV є саме розмір пенсії за віком померлого годувальника. Вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 8709,84 грн, а не у розмірі 50 % від пенсії за віком, яку мав би отримувати померлий годувальник (18441,74 грн. (розмір пенсії за віком померлого годувальника) *50% =9421,56 грн.) Просить позов задовольнити.
Ухвалою суду від 14.01.2026 витребувано у відповідача додаткові докази.
16.01.2026 за вх.№3846 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів.
Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку частини сьомої статті 262 КАС України від учасників справи не надходило. З огляду на ці обставини суд на підставі частини п`ятої статті 262 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження (без проведення судового засідання, за наявними матеріалами) в межах строку, визначеного статтею 258 КАС України.
Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:
ОСОБА_1 з 30.06.2025 переведено на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. 
Заробітна плата годувальника для обчислення пенсії враховано за період з 01.09.1987 по 31.08.1992 та з 01.07.2000 по 31.03.2011 за даними, що містять в системі персоніфікованого обліку. Коефіцієнт заробітку 4,83951. 
Середньомісячний заробіток годувальника для обчислення пенсії становив 43138,57 (8913,83 x 4,83951). 
Пенсія в разі втрати годувальника ОСОБА_1 обчислена з врахуванням проіндексованого показника середньої заробітної плати годувальника 8913,83 грн. (3764,40 грн. * 1,17 * 1,11 * 1,11 * 1,14 * 1,197 * 1,0796 * 1,115) відповідно до постанов Кабінету Міністрів України. 
Оскільки в результаті проведеного розрахунку пенсії за віком померлого годувальника пенсійна (використання показника середньої заробітної плати 8913,83 грн.) виплата збільшилась на суму більше 1500,00 грн., до пенсії встановлено обмеження в індексації, обчислені відповідно до Постанов Кабінету Міністрів від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» та від 25.02.2025 № 209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році”. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 30.06.2025 становить 8709,84 грн, в тому числі: 9421,56 грн. – розмір пенсії по втраті годувальника (18843,11 x 50 %);-510,69 грн – обмеження в індексації з 01.03.2023 відповідно до пункту 10 Постанови №168;-201,03 грн – обмеження в індексації з 01.03.2025 відповідно до пункту 3 Постанови №209.
23.07.2025 позивачка звернулася у Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про пояснення правових підстав обмеження її пенсії індексацією з 01.03.2023 у сумі 510,69 грн та з 01.03.2025 у сумі 201,03 грн. 
Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07.08.2025 №15798-16606/К-52/8-1300/25 повідомлено, що пенсія позивачки у зв`язку з втратою годувальника обчислена з врахуванням проіндексованого показника середньої заробітної плати годувальника 8913,83 грн. (3764,40 грн*1,17*1,11*1,11*1,14*1,197*1,0796*1,15) відповідно до постанов Кабінету Міністрів України. Оскільки в результаті проведеного розрахунку пенсії за віком померлого годувальника пенсійна виплата збільшилась на суму більше 1500,00 грн., до пенсії встановлено обмеження в індексації розрахованої відповідно до Постанов 168,209.
Позивачка вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, які полягали у неправильному нарахуванні позивачці розміру пенсії по втраті годувальника, у зв`язку з чим за захистом свого порушеного права звернулася з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальний Закон, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-ІV), а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно із ч.1 ст.5 Закону №1058-ІV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до ч.3 ст.4 Закону №1058-ІV, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Статтею 8 Закону №1058-IV закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Так, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону №1058-IV призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Згідно з частиною першою статті 36 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
Непрацездатні члени сім`ї особи, зниклої безвісти, у порядку, передбаченому Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти», які були на її утриманні, незалежно від тривалості страхового стажу годувальника, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника у порядку, встановленому цим Законом, якщо інше не передбачено Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти».
Частиною другою статті 36 Закону №1058-IV зазначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Згідно з абзацом 2 пункту 2 частини третьої статті 36 Закону №1058-IV члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Питання, пов`язані з обчисленням розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, унормовані статтею 37 Закону №1058-IV, якою передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.
Тобто, базовою величиною для визначення розміру пенсії, призначеної у зв`язку з втратою годувальника на підставі правових норм Закону №1058-IV є саме розмір пенсії за віком померлого годувальника.
Аналогічні позиції викладені в постановах Верховного Суду від 08 липня 2019 року у справі № 676/6529/15-а, від 21.02.2020 у справі №523/13150/16-а, від 06.04.2021 у справі №617/724/16-а, від 20.04.2022 року у справі №380/7531/20 та від 01.06.2022 у справі №620/3519/18.
Судом встановлено, що сума пенсії (розмір пенсії) за віком померлого годувальника для обчислення пенсії у зв`язку з втратою годувальника складає 18843,11 грн, де: 18441,74 грн - розмір пенсії за віком (43138,57 грн х 0,42750); 401,37 грн - доплата за понаднормовий стаж (ст. 28 ч.1 абз.2) (за 17 років).
Однак, при призначенні позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника Відповідачем здійснено розрахунок пенсії, розмір якої станом на 15.07.2025 склав 8709,84 грн з урахуванням 510,69 грн обмеження в індексації з 01.03.2023 відповідно до пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168; 201,03 грн - обмеження в індексації з 01.03.2025.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач діяв в порушення вимог чинного законодавства нараховуючи позивачу пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 8709,84 грн., розмір якої не відповідає 50% пенсії за віком померлого годувальника, яка складає 9421,56 грн.
З урахуванням зазначеного, на підставі наданих доказів та системного аналізу положень законодавства України суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нарахування і виплати Позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника в розмірі меншому від 50 відсотків фактичного розміру пенсії за віком померлого годувальника та зобов`язання Відповідача провести перерахунок та виплату Позивачу пенсії, у зв`язку з втратою годувальника без обмеження в індексації в розмірі 50 відсотків фактичного розміру пенсії за віком померлого годувальника, яка розрахована станом на 30.06.2025.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв ПФУ обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в :
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; код ЄДРПОУ 13814885) про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника в розмірі меншому від 50 відсотків фактичного розміру пенсії за віком померлого годувальника.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, у зв`язку з втратою годувальника без обмеження в індексації в розмірі 50 відсотків фактичного розміру пенсії за віком померлого годувальника, яка розрахована станом на 30.06.2025.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області сплачений судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна