Справа №: 398/6703/25 
провадження №: 3-зв/398/2/26 
ПОСТАНОВА
Іменем України 

"13" січня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі судді Орловського В.В., за участю секретаря судового засідання Харіної Д.В., розглянувши заяву адвоката Александрова Дмитра Олександровича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , про відвід судді Голосеніної Т.В. у справі про розгляд заяви про відвід судді, 

встановив:
В провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2025 року визначено головуючого суддю - Петренко Світлану Юріївну.
09 січня 2026 року адвокатом Александровим Д.О., в інтересах ОСОБА_1 , подано заяву про відвід судді у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2026 року визначено головуючого суддю для розгляду заяви про відвід судді - Голосеніну Тетяну Василівну.
12 січня 2026 року адвокат Александров Д.О., в інтересах ОСОБА_1 , подав заяву про відвід судді Голосеніної Т.В. як судді, визначеній для розгляду заяви про відвід у справі № 398/6703/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2026 року визначено головуючого суддю для розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_2 - Орловського Володимира Володимировича.
Заява про відвід судді Голосеніної Т.В. обґрунтована наявністю обставин, які об`єктивно викликають сумнів у її неупередженості та дотримання гарантій права на захист. Зазначено, що судове засідання з приводу розгляду заяви адвоката Александрова Д.О, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про відвід судді у справі № 398/6703/25 призначено на 14 год 30 хв 12.01.2026 р., про що ОСОБА_3 був повідомлений секретарем судового засідання лише о 11 год 30 хв 12.01.2026 р. у телефонному режимі, дата й час засідання з адвокатом не погоджувались, питання формату участі (в режимі відеоконференції) завчасно не вирішувалось. Адвокат повідомив секретаря судового засідання про свою зайнятість у зазначений час в іншому засіданні та наголосив на неможливості взяти участь у розгляді заяви про відвід, у час, запропонований судом. Вказав, що розгляд заяви про відвід без участі адвоката, який подав цю заяву, за умов, коли суд проінформований про об`єктивну неможливість його участі у призначений час, а також про подане письмове клопотання про відкладення розгляду і зміну часу із забезпеченням участі захисника в режимі відеоконференції, але не реагує на це належним чином, є необгрунтованим обмеженням права на захист і суперечить завданням провадження, визначеними ст. 7, 245 КУпАП. Посилаючись на ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 129 Конституції України, ст. ст. 2, 7, 36, 40, 245, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення просив задовольнити заяву та відвести суддю Голосеніну Т. В.
Адвокат Александров Д.О.. який діє в інтересах ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду, у судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд заяви без участі адвоката. Заяву про відвід підтримав та просив її задовольнити.
Інші учасники в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду, причину неявки суду не повідомили. Неявка учасників справи не є перешкодою для розгляду заяви про відвід.
Дослідивши заяву про відвід судді Голосеніної Т.В. та матеріали справи про адміністративне правопорушення, в межах якого заявлено відвід, суддя дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.
Згідно вимог ст. 246 КУпАП України порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності суду відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.
У своєму рішенні по справі Олександр Волков проти України від 9 січня 2013 року (остаточне 27/05/2013) Європейський суд з прав людини зазначив, що як правило, поняття «безсторонності» позначає відсутність упередженості чи необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має бути встановлена відповідно до: (і) суб`єктивного критерію, за яким слід звернутися до особистих переконань та поведінки окремого судді, тобто з`ясувати чи суддя суб`єктивно вільний від особистих упереджень або необ`єктивності у окремій справі; та (іі) об`єктивного критерію, згідно з яким слід переконатися, що власне суд за певними показниками, зокрема за його складом, надає достатні гарантії для виключення будь-якого обґрунтованого сумніву щодо його безсторонності. Однак немає чіткого поділу між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю, оскільки поведінка судді може не лише призвести до виникнення об`єктивних застережень щодо його безсторонності з точки зору зовнішнього спостерігача (об`єктивний критерій), але й може призвести до виникнення питання щодо особистих переконань судді (суб`єктивний критерій). Таким чином, у певних справах, у яких можуть виникати труднощі в отриманні доказів для спростування презумпції про суб`єктивну безсторонність судді, вимога об`єктивної безсторонності становить ще одну важливу гарантію. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певне значення або, іншими словами, «правосуддя не лише повинно здійснюватися, має бути видно, що здійснюється правосуддя». Важливою тут є довіра, яку суди у демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості.
Хоча КУпАП не містить прямих норм, що регулюють процедуру відводу судді, право на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає право особи на розгляд її справи безстороннім судом. З огляду на це та з метою заповнення прогалини в законодавстві, суд застосовує аналогію права, керуючись положеннями Кримінального процесуального кодексу України (ст.ст. 75, 80, 81 КПК України), які визначають підстави та порядок відводу судді.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК слідчий суддя, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумніви у його неупередженості.
Згідно ч. 1, 2 ст. 80 КПК України, за наявності підстав передбачених ст.ст. 75-79 КПК України, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник та інші зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Статтею 81 КПК України визначено порядок вирішення питання про відвід, зокрема у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду). Заява про відвід, що розглядається судом колегіально, вирішується простою більшістю голосів.
Вирішуючи питання про наявність підстав для відводу судді Голосеніної Т.В., суд виходить з таких міркувань.
Основним доводом заяви про відвід є незгода сторони захисту з процесуальними діями судді Голосеніної Т.В., а саме: призначенням розгляду заяви про відвід на конкретний час, способом повідомлення адвоката (телефонограмою за 3 години до засідання) та ігноруванням клопотання про відкладення розгляду або проведення його в режимі відеоконференції.
Незгода учасників процесу з процесуальними рішеннями чи діями судді (в тому числі щодо призначення судових засідань, розгляду клопотань про відкладення, організації повідомлення учасників) не може бути підставою для відводу, якщо не надано доказів, що такі дії зумовлені особистою упередженістю судді. Прийняття процесуальних рішень, навіть якщо вони є помилковими або не влаштовують одну зі сторін, є невід`ємною частиною здійснення правосуддя і не свідчить про необ`єктивність.
Попередні рішення чи дії судді під час виконанням суддівських функцій не є підставою для сумніву у його неупередженості. Суддя, який розглядає заяву про відвід, не наділений повноваженнями надавати правову оцінку процесуальним діям іншого судді на предмет їх законності. Використання інституту відводу як засобу реагування на небажані процесуальні графіки засідань суперечить меті цього інституту. Розгляд заяви про відвід не є замінником апеляційного оскарження процесуальних дій судді.
Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності є незалежним. Це зокрем означає, що питання організації судового процесу, зокрема визначення дати та часу судового засідання з урахуванням навантаження та необхідності дотримання розумних строків, особливо при розгляді термінових питань, яким є заява про відвід, належить до дискреційних повноважень головуючого судді. Втручання у здійснення правосуддя іншим суддею під час розгляду заяви про відвід є неприпустимим.
Застосовуючи практику Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Мироненко і Мартенко проти України», «Білуха проти України», «Олександр Волков проти України»), суд оцінює безсторонність за двома критеріями.
У аспекті суб`єктивного критерію суд виходить з того, що презумпція особистої безсторонності судді діє, доки не доведено інше. Заявником не надано жодних доказів того, що суддя Голосеніна Т.В. має особисту неприязнь до ОСОБА_1 чи його захисника, або зацікавлена у результаті справи.
У аспекті об`єктивного критерію суд дійшов висновку про те, що саме лише призначення засідання у стислі строки (що обумовлено специфікою розгляду заяв про відвід, які мають вирішуватися невідкладно, особливо з урахуванням того, що відвід був судді Петренко С.Ю. заявлений за три дні до завершення строку накладення адміністративного стягнення) не є фактом, що об`єктивно свідчить про упередженість судді.
Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення по справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Незгода з правовою позицією судді чи його процесуальними діями не є підставою для відводу. Згідно з Коментарями до Бангалорських принципів, процесуальні ухвали суду або оцінка доказів, здійснена суддею під час розгляду справи, не вважаються ознаками упередженості, які дають підстави для відводу (п.60). Право на відвід не може ґрунтуватися на судових рішеннях, які суддя виніс раніше у межах своєї професійної діяльності (п.89).
Отже, наведені у заяві обставини зводяться до незгоди сторони захисту з організацією судового процесу суддею Голосеніною Т.В., що не є свідченням її упередженості в розумінні ст. 6 Конвенції та ст. 75 КПК України.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення заяви про відвід.
На підставі викладеного, керуючись статтями 75, 80,81 КПК України, суд

постановив:
Відмовити у задоволенні заяви адвоката Александрова Дмитра Олександровича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , про відвід судді Голосеніної Т.В. у справі про розгляд заяви про відвід судді у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя        В.В. Орловський